454/2139/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2026 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від заступника начальника Шептицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого 
за ч.3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

09.05.2026 року близько 21.05 год. на автодорозі транспортного сполучення між м. Соснівкою та с.Волсвин, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 , керував електричним трициклом «Forte» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови. Водій від огляду на стан сп`яніння відмовився в законному порядку.
В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 , не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Справа про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, Суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України» 3 квітня 2008 року заява N3236/03). Таким чином, зважаючи, що правопорушник сповіщений про місце і час розгляду справи, проте до суду не з`явився, не надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Як вбачається із матеріалів справи водій ОСОБА_1 , 09.05.2026 року близько 21.05 год. керував електричним трициклом «Forte» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.
Однак від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.
Також, з направлення водія транспортного засобу на огляд в КП «Червоноградська ЦРЛ» встановлено, що правопорушник відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Разом з цим, з дослідженого відеоматеріалу судом встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб – електричний трицикл марки «Forte» без номерного знаку та складено на ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку із відмовою водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час складання даного протоколу водій ОСОБА_1 , жодних заперечень чи зауважень не заявив, а навпаки, погодився з діями поліцейських, а саме сказав: «Все, що написали, я нічого не заперечую».
Крім того, в матеріалах справи наявні копії постанов про притягнення даної особи до адміністративної відповідальності, а саме: 03.09.2025 року особу притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП та 04.11.2025 року притягнуто за ч. 1 ст.130, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.
Так враховуючи, що відповідальність за частиною 3 статті 130 КУпАП, несуть особи, які двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У той же час, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що водій ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого було складено протокол серії ЕПР1 №661758.
Факт відмови водія від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння підтверджено рапортом поліцейського, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КП «Червоноградська ЦРЛ», матеріалами справи та відеоматеріалом до протоколу.
Під час складання вказаного протоколу в графі «пояснення особи, яка притягається до відповідальності» ОСОБА_1 , пояснень, зауважень чи заперечень не надав, обмежився підписом.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, його вина повністю підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема: відомостями в протоколі про адміністративне правопорушення; рапортом, копіями постанов, довідками, та відеозаписами.
Отже, наявними у справі доказами стверджується вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, слід зазначити, що велика кількість дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками відбуваються саме через знехтування учасниками дорожнього руху Правилами дорожнього руху, особливо у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Безпека руху це зобов`язання водія не тільки по відношенню до себе, але й до інших учасників руху, оскільки порушення учасниками дорожнього руху правил безпеки руху, як правило, призводить до непередбачуваних наслідків, зокрема загрози життю та здоров`ю громадян, пошкодження майна. З огляду на вищевказане суд зауважує, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, як наслідок приводить до дорожньо-транспортних пригод, має більше вагомих причин вважатися тяжчим правопорушенням ніж керування транспортним засобом особою, яка не має такого права.
Метою адміністративного стягнення відповідно до ст.23 КУпАП є виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, яка пом`якшує відповідальність для ОСОБА_1 , суд не вбачає.
Обставин, які обтяжують відповідальність – повторність.
Із наданих довідок вбачається, що ОСОБА_1 , не отримував посвідчення водія, однак як наголошував Верховний Суд – особу, яка не отримувала водійського посвідчення, але сіла за кермо та порушила ПДР, суд може позбавити права керувати транспортними засобами.
При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність заподіяння майнової шкоди, відсутність пом`якшуючих обставин, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції статті, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча)грн. 00коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять)грн. 60коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина