Справа № 333/5154/26
Провадження № 2-о/333/253/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року     м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді       Михайлової А.В.,
за участю секретаря судового засідання    Дутова В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:
13 травня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В заяві зазначила, що в лютому 2026 року звернулася до Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за віком, подавши спеціалістам документи, щоб визначити право на пенсію за віком після досягнення 65 років.
На теперішній час не працює, бажає вийти на пенсію за віком. Для цього надаються документи, що підтверджують стаж, які є у трудовій книжці та Реєстрі застрахованих осіб. Для розрахунку надала трудову книжку НОМЕР_1 , заведену 24 жовтня 1979 року, яка є основним документом, що підтверджує трудову діяльність.
Так, наказом №506-к від 24.10.1979 р., 24.10.1979 року ОСОБА_1 було принято до апаратного цеху №1 учнем намотувальника котушок для електроприладів та апаратів Електроапаратного заводу Запорізького виробничого об`єднання «Преобразователь». Протоколом №9 від 18.02.1980 р. в цьому цеху було присвоєно перший розряд намотувальника котушок для електроприладів та апаратів. Звільнена за власним бажанням згідно Наказу №157-к від 02.04.1984 р..
Після, наказом №12-к від 23.04.1985 р., 23.04.1985 року ОСОБА_1 було зараховано санітаркою-буфетницею хірургічного відділення Головного відділення Вузлової лікарні станції Запоріжжя Придніпровської залізниці (яке в подальшому було перейменовано на Лікарську-санітарну службу Придніпровської залізниці). Звільнена за власним бажанням згідно Наказу №62-к від 01.10.1986 р..
Потім, наказом №125005 від 03.11.1986 р., 03.11.1986 року ОСОБА_1 було прийнято слухачем курсів провідника пасажирських вагонів до резерву провідників Придніпровського вагонного депо Запоріжжя-ІІ Придніпровської залізниці. Наказом №142 від 03.02.1987 р., 03.02.1987 року було переведено провідником пасажирських вагонів у тому ж цеху. Звільнена за власним бажанням згідно Наказу №23 від 10.01.1997 р..
Рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083028804 від 06.02.2026 року, заявниці відмовили у призначенні пенсії, мотивуючи що до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 23.04.1985 року по 01.10.1986 року, оскільки не зазначена назва підприємства.
Згідно довідки архівного управління Запорізької міської ради № 04-25/С-807 від 13.04.2026 року, повідомлено, що документи «Вузлової лікарні станції Запоріжжя Придніпровської залізниці» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили.
З огляду на наведене, заявниця вважає, що судом може бути встановлено факт наявності в неї трудового стажу у період з 23.04.1985 року по 01.10.1986 року, зазначений у трудовій книжці як документ, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.
Ухвалою судді від 14.05.2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами окремого провадження.
В судове засідання заявниця, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, не з`явилася, надала заяву про проведення судового розгляду без її участі, заяву підтримує в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, в судове засідання не з`явився, надав пояснення по справі, згідно яких при зверненні особи за призначенням пенсії до Головного управлінням органи Пенсійного фонду України розраховується стаж і виноситься рішення, вразі не згідним з рішенням особа має право його оскаржити до суду по нормам КАС, тому просить відмовити в задоволені заяви та закрити провадження у справі, розгляд справи просить провести без участі представника.
За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України постановляє про розгляд справи у відсутність її учасників.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Порядок розгляду справ окремого провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, за процедурою якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, внормований Розділом ІУ ЦПК України.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України врегульований розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема: факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
За змістом частини 2 ст. 315 ЦПК України встановлення у судовому порядку фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб можливо, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як встановлено судом, заявниця працювала в Електроапаратному заводі Запорізького виробничого об`єднання «Преобразователь» в період з 24.10.1979 року по 02.04.1984 року включно, у Головному відділенні Вузлової лікарні станції Запоріжжя Придніпровської залізниці (яке в подальшому було перейменовано на Лікарську-санітарну службу Придніпровської залізниці) в період з 23.04.1985 року по 01.10.1986 року включно, та у Придніпровському вагонному депо Запоріжжя-ІІ Придніпровської залізниці в період з 03.11.1986 року по 03.11.1986 року. Зазначена інформація випливає з трудової книжки заявниці НОМЕР_1 , і суду немає підстав піддавати сумніву дійсність цієї книжки та достовірність відомостей, що в ній є.
Рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083028804 від 06.02.2026 року, заявниці відмовили у призначенні пенсії, мотивуючи що до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 23.04.1985 року по 01.10.1986 року, оскільки не зазначена назва підприємства.
Згідно довідки архівного управління Запорізької міської ради № 04-25/С-807 від 13.04.2026 року, повідомлено, що документи «Вузлової лікарні станції Запоріжжя Придніпровської залізниці» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявниці його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.
В даному випадку, заявниця не оскаржує рішення Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083028804 від 06.02.2026 року, яким їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком з мотивів недостатності страхового стажу, а звернулася до суду із заявою про встановлення факту наявності в неї страхового стажу за період роботи з 23.04.1985 року по 01.10.1986 року, обравши саме такий спосіб захисту своїх інтересів.
З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення заяви.
Керуючись ст. ст. 4, 76-80, 263, 265, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.
Встановити факт наявності у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , страхового стажу за період роботи з 23.04.1985 року по 01.10.1986 року в Головному відділенні Вузлової лікарні станції Запоріжжя Придніпровської залізниці (яке в подальшому було перейменовано на Лікарську-санітарну службу Придніпровської залізниці).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя         А.В.Михайлова