ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
головуючий суддя у першій інстанції: Брильовський Р.М.

28 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/5368/26 пров. № А/857/30331/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.
суддів: Валюха В.М., Хобор Р.Б., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі № 380/5368/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ :
25.03.2026р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства оборони України в якому просила суд:
-визнати протиправним та скасувати п.9 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/в від 15.01.2026р. про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; 
-зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2026р. в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2026р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час безпосередньої участі у бойових діях на території населеного пункту Гірське Сєвєродонецького району Луганської області. Смерть військовослужбовця - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області 23.06.2025р. у справі №944/1164/25 встановлено факт постійного спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ведення спільного побуту, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, в період з січня 2019 року по дату загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
14.08.2025р. ОСОБА_1 звернулась до Комісії Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги. 
Однак, 15.01.2026р. розглянувши подані документи та заяву, Комісія дійшла висновків про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`зяку із тим, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Із заявою на виплату ОСОБА_3 звернулась лише 26.08.2025, тобто із пропущенням 3-річного строку, з яким пов`язується право на виплату одноразової грошової допомоги (29.05.2022).
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-ХІІ).
В п.2 ч.1 ст. 3 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на день загибелі ОСОБА_2 29.05.2022р.) видно, що його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно пп.2 п.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги: у випадках, зазначених у п.п.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста; члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ч.1 ст.16-3 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених п.п.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. 
У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у ст.16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений п.8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у ст.16-1 цього Закону.
ч.8 ст.16-3 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Згідно ч.9 ст.16-3 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013р. №975, якою затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який врегульовує питання пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
В п.3-п.5 Порядку №975 видно, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Визначено випадки, коли призначається одноразова грошова допомога призначається.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
п.10 Порядку №975 встановлено перелік документів, які подаються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
В абз.1-4, 6 п.2 Постанови № 168 (в редакції станом на момент загибелі ОСОБА_2 29.05.2022р.) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
п.2-1 Постанови №168 передбачено, що Міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки, серед іншого, визначають порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.
На виконання Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.2-1 постанови № 168 Міністерством оборони України затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану від 25 січня 2023 року № 45 (надалі – Порядок № 45).
Згідно п.1.4. розділу І Порядку №45 особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення.
Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час безпосередньої участі у бойових діях на території населеного пункту Гірське Сєвєродонецького району Луганської області. Смерть військовослужбовця - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14 червня 2022 року актовий запис № 68 про смерть ОСОБА_2 складено 14.06.2022р..
Колегія суддів наголошує, що після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права 14.08.2025р. ОСОБА_1 звернулась до Комісії Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги 
У постанові від 29.11.2021р. у справі № 140/3335/19 Верховний Суд погодився із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права. Вказаний строк, за загальним правилом, вважається преклюзивним і не підлягає поновленню, що свідчить про відсутність законодавчо передбачених умов для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги”. 
Аналогічні правові висновки містяться також у постанові від 13.05.2020р. у справі №810/2517/18.
Отже, в даному випадку призначення і виплату спірної грошової допомоги слід здійснювати на підставі законодавства в порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги - дати, що зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У постанові від 10 травня 2023 року у справі № 640/5320/19 Верховний Суд вказав, що «моментом виникнення у членів сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті останнього, зазначена у свідоцтві про смерть. Колегія суддів звертає увагу, що до зазначених правовідносин слід застосовувати ті нормативні акти, які діяли при їх виникненні. Майбутні зміни до законодавства будуть стосуватись тих правовідносин, які виникатимуть після їх прийняття (якщо інше не буде прямо передбачено відповідним правовим актом або якщо це стосується пом`якшення відповідальності)».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки право осіб на отримання одноразової грошової допомоги законодавець пов`язав саме із днем загибелі (смерті) військовослужбовця, яка зазначена у свідоцтві про смерть (в даному випадку це 29.05.2022р.), та ОСОБА_1 пропустив трирічний строк для подачі документів на виплату допомоги, відмовляючи у виплаті такої допомоги, Комісія діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України, а тому підстав для скасування такого рішення немає. 
При цьому, апелянт не спростувала, що відлік часу для збору документів розпочався в день смерті військового — 29.05.2022. Оскільки документи не були подані вчасно, право на автоматичне отримання допомоги втрачено.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.12.2021р. у справі №465/1980/18, від 24.01.2024р. № 420/9003/23.
Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на неотримання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю до липня 2025 року. Звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (справа № 944/1164/25), є реалізацією суб`єктивного процесуального права позивача і залежить виключно від його власної волі та правової обачності. Апелянт не був позбавлений можливості звернутися до суду безпосередньо після загибелі військовослужбовця у 2022 році. Початок судового процесу лише наприкінці трирічного строку та тривале очікування набрання рішенням законної сили (24.07.2025р.) є процесуальним ризиком самого позивача і не свідчить про наявність об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства оборони України діяв у спосіб визначений законом та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).
Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі № 380/5368/26 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | Н. В. Бруновська
судді | | В. М. Валюх
| | Р. Б. Хобор