ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7432/25 Суддя (судді) першої інстанції: Рідзель О.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чуприни О.В., 
суддів Кобаля М.І., Аліменка В.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Мулик А.Б.,
представника позивача – Шаталова А.Ф.,
представника відповідача – Левенець А.М., Моцного Б.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2026, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково: визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області: від 10.03.2025 за №3640/23-00-07-01-01 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 90 555,70 гривень; від 03.06.2025 за №9098/23-00-07-01-01 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 10 083 824,25 гривень; від 03.06.2025 за №9100/23-00-07-01-01 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 13 313 880,25 гривень. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 243,66 гривень.
Представником позивача Шаталовим Артемом Федоровичем в інтересах Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" подано заяву від 31.10.2025 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №580/7432/25, яким стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 гривень.
Вказана заява мотивована тим, що за наслідками вирішення спору не вирішено питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу.
Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 ухвалено додаткове рішення у цій адміністративній справі, яким відмовлено повністю у задоволенні заяви представника Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" адвоката Шаталова А.Ф. від 31.10.2025 про стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000,00 гривень.
Суд першої інстанції виходив з наступного: в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду не подано доказів підтвердження оплати наданих послуг, з огляду на що відсутні підстави для їх стягнення. 
Не погоджуючись із додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025, Приватне акціонерне товариство "Черкаський комбінат хлібопродуктів" оскаржило її в апеляційному порядку, та посилаючись на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового судового рішення від 06.10.2025 про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000,00 гривень. Доводи обґрунтовані тим, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.
Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу, котрий надійшов на адресу суду 02.02.2026 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. За змістом такого, стверджує про відсутність у поданих представником позивача доказах відомостей про розрахунок гонорару адвоката, а також часу, витраченого на підготовку тих чи інших документів у справі чи вчинення в інтересах клієнта процесуальних дій; не наведення останнім аргументів на користь неминучості понесення витрат на професійну правничу допомогу саме у такій сумі.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.
Як визначено частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також – КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до котрих, в тому числі, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини 1, 7 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів/ після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 9 статті 139 КАС України).
В силу правового регулювання частин 1, 3 статті 143 Кодексу суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 КАС України).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат та/або гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.
Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з того, що на час ухвалення Черкаським окружним адміністративним судом додаткового рішення від 01.12.2025 у суду першої інстанції були у розпорядженні копії таких документів: 
договору про надання правничої допомоги від 23.10.2021 за №23-10-21;
специфікації (замовлення) від 04.02.2025;
акту приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2025 на суму 60 000,00 гривень;
довідки-рахунку від 28.10.2025 на суму 60 000,00 гривень.
Пунктом 1.1 договору про надання правничої допомоги від 23.10.2021 за №23-10-21 окреслено, що Адвокатське бюро "Артема Шаталова "Лекс Арт" зобов`язується надати правову допомогу за окремими дорученнями клієнта – Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" відповідно до Конституції України, Закону України "Про адвокатура та адвокатську діяльність" та іншого законодавства України і нормативно-правових актів. Бюро, керуючись статтею 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за результатами укладення даного договору уповноважується здійснювати надання правової допомоги та правовий супровід клієнта. 
Згідно пунктів 1.3, 1.4 коментованого договору клієнт має право давати бюро окремі доручення на вчинення конкретних дій, складення процесуальних та інших документів. Клієнт також доручає бюро: […] оскаржувати дії та бездіяльність органів державної влади та їх посадових/службових осіб.
Натомість пунктом 4.1 врегульовано, що на визначення розміру гонорару, оплату послуг та витрат впливають строки, витрати адвоката під час надання правової допомоги, результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обгрунтованого розміру гонорару в межах кошторису визначеного відповідно до доручень клієнта. Оплата проводиться відповідно до довідки-рахунку, узгодженого між сторонами та специфікації (замовлення). 
Відповідно до пункту 4.5 договору від 23.10.2021, гонорар може оплачуватися на будь-якому етапі виконання даного договору згідно довідки-рахунку, актів виконаних робіт та специфікації, які узгоджуються між сторонами в межах кошторису клієнта.
Як окреслено у специфікації (замовлення) від 04.02.2025, клієнту доручено бюро представляти свої інтереси в межах оскарження результатів документальної планової виїзної перевірки ПАТ "Черкаський КХП", оформлених актом від 30.01.2025 за №1010/23-00-07-01-01/00952568 та податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Черкаській області, винесених в майбутньому, на його підставі; Для виконання завдання клієнта, бюро визначає адвоката Шаталова Артема Федоровича, для чого виписується відповідний ордер. Повноваження адвоката не обмежуються; сторони погодилися, що вартість послуг бюро становить 60 000 гривень; Підсумкова вартість послуг бюро встановлюється довідкою-рахунком та підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, яка підлягає оплаті клієнтом не пізніше 90 календарних днів від дати набрання законної сили рішенням суду у справі.
За актом приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2025 за №23 бюро надало, а клієнт прийняв наступні послуги в межах судового оскарження, вартість яких охоплена гонораром:
(1) написання позовної заяви, у тому числі:
(1.1) ознайомлення з матеріалами перевірки (акт №1010/23-00-07-01-01/00952568 від 30.01.2025 року) та податковими повідомленнями-рішеннями №3640/23-00-07-01-01 від 10.03.2025 року, №9098/23-00-07-01-01 від 03.06.2025 року, №9100/23-00-07-01-01 від 03.06.2025 року – всього затрата часу склала 20 годин;
(1.2) дослідження судової практики у подібних правовідносинах, підбір нормативної бази – всього затрата часу склала 5 годин;
(1.3) вироблення позиції та стратегії, узгодження Клієнтом – всього затрата часу склала 2 години;
(1.4) безпосереднє написання позовної заяви – всього затрата часу склала 30 годин;
(1.5) підготовка додатків до позову, виготовлення копій документів та їх посвідчення – всього затрата часу склала 40 годин
(2) підготовка відповіді на відзив на позовну заяву – всього затрата часу склала 2 години;
(3) підготовка інших процесуальних документів, безпосередньо пов?язаних із розглядом справи по суті – всього затрата часу склала 1 годину;
(4) ознайомлення з процесуальними документами, наданими стороною (відповідачем), аналіз їх змісту, вжиття заходів реагування – всього затрата часу склала 3 години;
(5) участь у судових засіданнях – всього затрата часу склала 8 годин;
(6) проїзд до м. Черкаси з м. Кропивницький для участі в судових засіданнях (з урахуванням часу витраченого на зворотній шлях) – всього затрата часу склала 16 годин.
Відповідно до довідки-рахунку від 28.10.2025, загальна сума до оплати складає 60 000,00 гривень.
Суд враховує правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків: при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо – є неспівмірним.
Так, колегія суддів зазначає, що питання застосування частини 7 статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 16.03.2021 у справі № 520/12065/19, у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року.
Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності їх оплати застосовується й Європейським судом з прав людини. Так, у рішенні по справі "Бєлоусов проти України" (заява №4494/07) Суд дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: "...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними".
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що твердження суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для здійснення розподілу судових витрат є помилковими, як наслідок додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 підлягає скасуванню.
Водночас колегія суддів ураховує, що в розумінні частини 3 статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Так, у постановах від 16.05.2023 у справі № 340/8992/21, від 07.12.2022 у справі № 340/9011/21 та від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22 Верховний Суд виснував, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу — конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Водночас, відповідно до пунктів 1, 2, 4, 10 частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 2, 8, 9 КАС України при вирішенні справи, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання та основні засади адміністративного судочинства, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 166 КАС України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це, зокрема підтверджується і вимогами частини 1 статті 77 КАС України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені законодавством України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені законодавством України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові 28.01.2025 у справі № 910/173/23, 05.05.2026 у справі № 160/32215/24.
З огляду на викладене, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити й оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру й обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і чи дійсно виконувалася така послуга адвоката.
Так, у матеріалах справи наявні заперечення ГУ ДПС у Черкаській області від 10.11.2025 про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 гривень, обґрунтовані, зокрема, відсутністю у наданих останнім доказів понесення зазначеного у актів від 28.10.2025 за №23 часу на вчинення відповідних процесуальних дій; відсутністю підстав уважати виготовлення копій документів та їх засвідчення складовою професійної правової допомоги; відсутністю документальних доказів понесення витрат на проїзд до м. Черкаси з м. Кропивницький для участі у судових засіданнях. 
З огляду на таке відповідач наголошував на неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, а також обсягом наданих адвокатом послуг.
При вирішенні спірного питання колегія суддів враховує також підходи, продемонстровані Великою Палатою Верховного Суду. Так, зокрема, у пункті 21 додаткової постанови від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі – сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 911/3386/17, від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).
У контексті наведеного колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), яка полягає в тому, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.02.2022 у справі № 911/2737/17).
До підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, визначених у частині 1 статті 317 Кодексу, віднесено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 2 статті 317 Кодексу).
За частиною 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
У розглядуваній ситуації суд першої інстанції, формуючи висновок про відсутність підстав для здійснення розподілу судових витрат, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що має наслідком скасування додаткового рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 та ухвалення судового рішення про їх розподіл.
Перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням положень наведених норм, усталеної судової практики суду касаційної інстанції та фактичних обставин справи, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності до предмета спору й розумності розміру витрат, а також врахувавши фактичний обсяг та якість виконаної адвокатом роботи на стадії у сукупності із запереченнями відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є частково необґрунтованим і підлягає зменшенню, визначивши розумно обґрунтованими витрати у сумі 30 000,00 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, – задовольнити частково.
Додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у справі №580/7432/25, – скасувати та ухвалити нове рішення, яким:
1. Заяву представника Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" – адвоката Шаталова Артема Федоровича від 31.10.2025 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, – задовольнити частково.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (ідентифікаційний код юридичної особи 44131663) на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" (ідентифікаційний код юридичної особи 00952568) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у справі №580/7432/25 в сумі 30 000,00 гривень (тридцять тисяч гривень нуль копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  Чуприна О.В.

Суддя   Кобаль М.І.

Суддя Аліменко В.О.

Повний текст постанови складено 08.07.2026.