Справа № 161/4489/26 | Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/826/26 | Доповідач: Здрилюк  О. І.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Луцького міськрайонного районного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В : 
25 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 18 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було укладено договір № 3908623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, шляхом переказу коштів на його банківську карту № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: 0,20 % в день - знижена процентна ставка і 2,00 % в день - стандартна процентна ставка.
За період з 18.08.2023 до 24.05.2024 відповідачем здійснено погашення коштів у розмірі 162,01 грн, з яких 160 грн спрямовано на погашення процентів за користування кредитом і 0,01 коп - на погашення тіла кредиту.
24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 за договором № 3908623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2023.
Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3908623 становить 22 696,27 грн, з яких: 2 999,99 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 896,28 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом первісному кредитору до 24.05.2024 та 4 800 грн - нараховані позивачем проценти за 80 календарних днів строку дії договору за період з 25.05.2024 до 12.08.2024.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та не погашенням заборгованості, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 3908623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2023 у розмірі 22 696,27 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн та 10 000 грн витрат на правову допомогу.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3908623 від 18.08.2023 у розмірі 17 896, 27 грн, 2 099,33 грн судового збору та 2 000 грн витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову у заявленому розмірі, а також відшкодувати витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проведено без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду змінити з таких підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з матеріалами справи 18.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 укладено договір № 3908623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником /п. п. 1.2., 2.1./. Кредитні кошти надано на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом /п. 5.4.1./. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів /п. 1.3./. За користування кредитом стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору /п. 1.4.1./. Визначено умови застосування зниженої процентної ставки, яка становить 0,20 % в день /п. 1.4.2./. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою 24 600 грн та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 22 980 грн /п. 1.6./. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» /п. 3.1/. Кредитний договір підписано позичальником електронним підписом Е319 18.08.2023 о 15:53:45 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» /розділ 10/.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3 000 грн шляхом їх зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 .
У період з 18.08.2023 по 24.05.2024 відповідачем здійснено оплату на рахунок первісного кредитора у розмірі 162,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 162 грн.
24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3908623 від 18.08.2023.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, апеляційний суд доходить висновку про укладення та підписання ОСОБА_1 кредитного договору з ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою свого електронного підпису; невиконання ним, як позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу.
Так, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 696,27 грн, з яких: 2 999,99 грн - тіло кредиту, 14 896,28 грн - заборгованість по процентах, нарахована ТОВ «Лінеура Україна» до 24.05.2024 та 4 800 грн - заборгованість по процентах, нарахована ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за ставкою 2 % в день за період з 25.05.2024 до 12.08.2024 (до закінчення строку дії кредиту).
Не погоджуючись із заявленим до стягнення розміром заборгованості по процентах, суд першої інстанції повинен був самостійно визначити належний до стягнення розмір такої заборгованості.
Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Спірний кредитний договір укладено 18.08.2023, строк кредиту 360 днів - з 18.08.2023 до 12.08.2024, тобто договір укладено до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюються на нього.
Згідно з умовами договору перші 30 днів, тобто за період з 18.08.2023 до 17.09.2023 проценти за користування кредитом нараховувалися за узгодженою зниженою процентною ставкою 0,20 % в день, що становить 6 грн в день.
14.09.2023 відповідачем було сплачено 162,01 грн, з яких 162 грн було зараховано на повне погашення відсотків за цей період та 0,01 грн зараховано у погашення тіла кредиту, після чого заборгованість залишилася тільки по тілу кредиту в розмірі 2 999,99 грн.
За період з 15.09.2023 до 17.09.2023 нарахування процентів ще продовжувалося до закінчення 30-денного періоду за ставкою 0,20 % в день, а з 18.09.2023 до 12.08.2024 нарахування процентів здійснювалося за стандартною процентною ставкою 2 % в день.
Проте, нарахування процентів за ставкою 2 % в день, починаючи з 22.04.2024 і до 12.08.2024 проведено з порушенням вимог п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і мають бути розраховані за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом, що становить 45 грн в день.
Так, за період з 15.09.2023 до 17.09.2023 заборгованість по процентах становить 18 грн (6 грн /0,20 %/ х 3 дні).
За період з 18.09.2023 до 21.04.2024 заборгованість по процентах становить 13 020 грн (60 грн /2 %/ х 217 днів).
За період з 22.04.2024 до 12.08.2024 заборгованість по процентах становить 5 085 грн (45 грн /1,5 %/ х 113 днів).
Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентах становить 18 123 грн (18 + 13 020 + 5 085), який і підлягає стягненню з відповідача.
Заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню у заявленому розмірі 2 999,99 грн, оскільки відповідачем не погашена.
Ураховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 3908623 від 18.08.2023 у загальному розмірі 21 122,99 грн (2 999,99 + 18 123).
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції при визначені належного до стягнення розміру заборгованості за кредитним договором зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи, дослідженням та оцінкою наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду.
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК).
Згідно вимог позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з відповідача кошти на загальну суму 22 696,27 грн.
Апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 21 122,99 грн, що становить 93,07 % від заявлених вимог.
З урахуванням застосування принципу пропорційності позивачу необхідно відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 194,74 грн, з яких 2 477,90 грн за подання позовної заяви (93,07 % від сплачених 2 662,40 грн) та 3 716,84 грн за подання апеляційної скарги (93,07 % від сплачених 3 993,60 грн).

Щодо вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Судом першої інстанції вірно визначено, що до відшкодування підлягають такі витрати лише у розмірі 2 000 грн.
При цьому суд дав повну та об`єктивну оцінку прийняття такого рішення.
Апеляційна скарга задоволена частково та не з тих підстав, які заявлено щодо нарахування процентів, а тому заявлені до відшкодування такі витрати у розмірі 8 000 грн не підлягають до задоволення.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 3908623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2023 у розмірі 21 122 (двадцять одна тисяча сто двадцять дві) грн 99 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 6 194 (шість тисяч сто дев`яносто чотири) грн 74 коп витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
У решті рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий - суддя 

Судді