17.08.2026 
ЄУН 389/335/26
Провадження №2/389/158/26

Рішення
іменем України

17 серпня 2026 року   Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Брудницької О.В.,
розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Знам`янської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно,
встановив:
ОСОБА_1 10.02.2026 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Обгрунтовуючи свої вимоги зазначила, що 10.04.1984 вона отримала дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Остаточно цей будинок був побудований у 1985 році, з цього часу вона безперервно проживає в ньому, веде господарство, підтримує будинок у належному технічному та санітарному стані, обробляє прилеглу земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. За всі ці роки вона житловий будинок в експлуатацію не ввела, право власності не оформила. У січні 2026 року вона звернулася до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права на житловий будинок, однай їй відмовлено у вчиненні таких дій у зв`язку з відсутністю праововстановлюючих документів. Оскільки будівництво будинку здійснювалося на підставі дозвільних документів і до 05.08.1992 не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом, оскільки іншим способом вирішити спірне питання неможливо.
Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак її представник – адвокат Новіков О.М. подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.Також просив понесені позивачкою судові витрати віднести на її рахунок. 
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу імені Кірова Знам`янського району Кіровоградської області №10 від 10.04.1984 позивачці ОСОБА_1 виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей, наданих 24.06.2026 старостою Знам`янського Другого старостинського округу, в архіві селищної ради наявне рішення №10 від 10.04.1984 про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки під будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_1 особисто (або силами забудовника) здійснювалося будівництво на законно виділеній земельній ділянці. Будівництво вважається таким, що здійснювалося на підставі дозвільного документа. Згідно з книгою погосподарського обліку №1571 за цією адресою ОСОБА_1 проживає з 1982 року, зареєстрована з 14.08.2003.
Як свідчать відомості, наявні в технічному паспорті на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був виготовлений станом на 07.04.2026 на замовлення позивачки, цей будинок та господарські будівлі і споруди побудовані у період 1984-1985 роки. 
У зв`язку з необхідністю здійснення державної реєстрації свого права власності на вказаний житловий будинок позивачка зверталася до державного реєстратора виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, однак їй 13.02.2026 відмовлено у вчиненні зазначених дій у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи, та рекомендовано звернутися до суду з метою вирішення цього питання.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В цьому випадку, встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56), Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, в тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Таку позицію чітко висловив Верховний Суд у своїй постанові від 15.01.2021 у справі №1540/3952/18, згідно з якою індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.
З аналізу положень Конституції України та ЦК України слідує, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»).
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).
Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 07.04.2026 Знам`янським МКП «Бюро технічної інвентаризації», самовільних побудов не виявлено. Рік побудови будинку – 1984, господарсько-побутових будівель та споруд – 1984-1985 роки.
Будь-які докази самочинного будівництва спірного будинку в матеріалах справи відсутні.
Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем пред`явленого позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, те, що позивачка у позасудовому порядку не має можливості реалізувати свої права на оформлення та розпорядження своїм майном з причин відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок та правовстановлюючих документів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
За клопотанням представника позивачки, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивачки.
На підставі ст.5, 331, 392 ЦК України, керуючись ст.141, 200, 206, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд, 
ухвалив:
Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с.Новопокровка Знам`янського району Кіровоградської області, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати віднести на рахунок позивачки.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Знам`янська міська рада Кіровоградської області, місце знаходження: вул.Михайла Грушевського,19, м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, 27400, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 32986436.
Повне судове рішення складено 21.08.2026.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду 
Кіровоградської області О.В. Савельєва