10.07.2026 

Справа № 401/890/25
Провадження №2/401/108/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в дистанційному режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Перша світловодська державна нотаріальна контора Кіровоградської області
ВСТАНОВИВ:
24 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище – ОСОБА_5 ) з ОСОБА_6 як чоловіка та дружини , які не перебували у шлюбі між собою , у період з серпня 2014 року по 01 листопада 2019 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_6 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ; поділити спільне сумісне майно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , частину вказаної квартири. 
Вимоги позову обґрунтовані наступним.
В серпні 2014 року позивач познайомилась з ОСОБА_6 та почали зустрічатися. У вересні 2014 року вони прийняли рішення жити разом та розпочали сумісне проживання у батьків позивача за адресою АДРЕСА_2 , а також у матері ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , де проживали по листопад 2015 року. В листопаді 2015 року вони винайняли квартиру за адресою АДРЕСА_4 , де проживали по квітень 2016 року. З травня 2016 року вони орендували квартиру за адресою АДРЕСА_5 , де проживали по липень 2019 року. 
18 липня 2019 року позивач з ОСОБА_6 за спільно зароблені кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку оформили на ім`я ОСОБА_6 . Згідно договору купівлі - продажу вартість квартири склала 45853 грн, при цьому дійсна вартість квартири становила 6000 доларів США, з яких 4000 доларів США вони сплатили продавцеві перед підписанням договору. Решту коштів , а саме 2000 євро вони отримали в борг у знайомої ОСОБА_7 , про що позивач написала відповідну розписку, та ці кошти було ними передано продавцеві квартири 18 липня 2019 року у присутності нотаріуса. Борг вона та ОСОБА_6 повернули 01 жовтня 2019 року.
Оскільки позивач на час придбання квартири обіймала посаду, прирівняну до статусу державного службовця та була зобов`язана подавати щорічну декларацію, ними було прийнято рішення оформити договір купівлі – продажу саме на ОСОБА_6 , з метою уникнення будь – яких питань фінансового характеру. 
На час проведення ремонтних робіт у придбаній квартирі, який проводили особисто, а також шляхом залучення робітників, вони жили у друзів за адресою АДРЕСА_2 . 
У період з серпня 2014 року позивач та ОСОБА_6 проживали як чоловік та дружина, які пов`язані спільним побутом та спільним бюджетом, з ними проживав син позивачки від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
02 листопада 2019 року позивач та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб та в грудні 2019 року в`їхали до придбаної квартири. При цьому у даній квартирі ОСОБА_6 був зареєстрований з 01 серпня 2019 року, а позивач – з 21 серпня 2019 року. 
24 лютого 2022 року ОСОБА_6 був мобілізований, з 26 жовтня 2023 року по 05 листопада 2024 року він вважався безвісно зниклим.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 листопада 2024 року відбулося його поховання. 
Відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_6 . Єдине спадкове майно – це квартира АДРЕСА_1 . Кожен з відповідачів претендують на спадкове майно по 1/3 частці, що порушує права позивача як співвласника даного нерухомого майна, оскільки це майно придбано за спільні кошти позивача та ОСОБА_6 під час проживання як чоловіка та дружини. 
З підстав ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 74 СК України, ч. 3 , ч. 4 ст. 368 ЦК України позивач просить задовольнити позов. (а.с. 4-7, т.1)
Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. (а.с. 47-48, т.1)
14 квітня 2025 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву від представника відповідачів адвоката Єрмоленко Ірини Вікторівни, у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заперечень проти позову зазначила наступне.
Стосунки позивачки та ОСОБА_6 до реєстрації шлюбу не мали ознак подружнього проживання, вони часто сварились між собою, позивачка неодноразово виганяла ОСОБА_6 разом з його сином ОСОБА_9 , тому він вирішив придбати для себе особисте житло та зайнявся його пошуками. З продавцем квартири ОСОБА_6 разом працював, тому той запропонував купити у нього житло на вигідних для обох умовах. 
18 липня 2019 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі – продажу квартири АДРЕСА_1 , право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_6 . Відповідно до п. 1.13 вказаного Договору покупець стверджував, що станом на 18 липня 2019 року він у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах , які витікають із спільного проживання та ведення спільного господарства , не перебуває, шлюбного договору з іншими особами не укладав. Відповідно дане нерухоме майно є особистою приватною власністю ОСОБА_6 та підлягає поділу тільки в порядку спадкування між його спадкоємцями. 
Після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа, , в якій зареєстровані заяви спадкоємців за законом, а саме : 07 листопада 2024 року заява матері спадкодавця ОСОБА_4 ,; 11 листопада 2024 року заява природного опікуна малолітнього сина спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ; 17 березня 2025 року заява дружини спадкодавця ОСОБА_1 . 
Крім того, позивачка обрала неправомірний спосіб захисту, оскільки її вимоги базуються на фактичному поділі спадкового майна із померлим спадкодавцем ОСОБА_6 , правоздатність та дієздатність якого припинена. (а.с. 62-71, т.1)
15 квітня 2025 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законним представником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , в якому позивачі за зустрічним позовом просять суд визнати за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за кожним окремо, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . 
В обґрунтування зустрічних позовних вимог наведено наступне. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 .. Спадкоємцями першої черги за законом є його матір ОСОБА_4 , його неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його дружина ОСОБА_1 . 
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 , яка є його особистою приватною власністю. ОСОБА_1 неправомірно відібрала та утримує у себе оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, ініціювала позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в зв`язку з чим позивачі за зустрічним позовом позбавлені можливості в позасудовому порядку оформити відповідні права на спадщину за законом.
З підстав ст.ст. 1218, 1281, 1261, 1267, 1268 ЦК України просять задовольнити зустрічні позовні вимоги. (а.с. 76-83, т.1)
Ухвалою суду від 27 травня 2025 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним та об`єднано в одне провадження. ( а.с. 165-167, т.1)
06 червня 2025 року ОСОБА_1 представила суду Відзив на зустрічну позовну заяву, у якому в задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити. 
Незгоду з зустрічними позовними вимогами обґрунтовувала тим, що спірна квартира придбана нею та ОСОБА_6 в період спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а відтак даний об`єкт нерухомості є їх спільною сумісною власністю.(а.с. 179-181, т.1)
Ухвалою суду від 13 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 186-187, т.1)
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Деречина О.В. первісні позовні вимоги підтримали , а зустрічні позовні вимоги просили залишити без задоволення з підстав, наведених у позові та відзиві на зустрічну позовну заяву. 
Представник відповідачів адвокат Єрмоленко О.В. в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у відзиві на позов та зустрічній позовній заяві. 
Представник третьої особи до суду не з`явився, пояснень по суті позовних вимог не представив. 
Заслухавши доводи позивача та її представника, представника відповідачів, свідчення свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Згідно договору купівлі – продажу квартири від 18 липня 2019 року , посвідченого державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Панченко Н.В., Каратаєв В.Б. , іменований як Продавець, та ОСОБА_6 , іменований як Покупець, уклали вказаний договір, за яким Продавець передає у власність Покупцю квартиру АДРЕСА_1 , а Покупець приймає майно і сплачує за нього обговорену суму, яка згідно п. 2.1 Договору складає 45853 грн 00к., що були отримані Продавцем від Покупця до підписання Договору. У п. 1.13 Договору зазначено, що у заяві, зі змістом якої до підписання цього Договору Продавець ознайомлений, Покупець стверджує, що станом на 18 липня 2019 року він в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, які витікають зі спільного проживання та ведення спільного господарства, не перебуває, шлюбного договору з іншими особами не укладав. Відповідна заява зберігається в справах Світловодської міської державної нотаріальної контори. (а.с. 23-24, т.1)
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( індексний номер витягу: 174275104, дата формування : 18 липня 2019 року) вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 , (а.с. 25, т.1)
02 листопада 2019 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , прізвища подружжя після реєстрації шлюбу – ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2019 року. (а.с. 17, т.1)
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05 листопада 2024 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 18, т.1)
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 квітня 2024 року, ухваленому у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства встановлено факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є біологічним батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 117 від 29 березня 2011 року про народження дитини ОСОБА_13 , в графі «відомості про батька дитини» вказати ОСОБА_6 , в графі «відомості про дитину» змінити прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_12 ». (а.с. 19-21, т.1)
З копії повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14 червня 2024 вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 92, т.1)
Матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_4 , що підтверджується копію повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 07 листопада 2024 року. (а.с. 88, т.1)
06 листопада 2024 року заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_6 № 242/2024, копія якої була судом витребувана за клопотанням представника відповідачів.
З даної спадкової справи вбачається, що 06 листопада 2024 року до Першої світловодської державної нотаріальної контори від ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_6 (.а. 216, т.1)
07 листопада 2024 року до Першої світловодської державної нотаріальної контори від ОСОБА_4 надійшла заява про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_6 ( а.с. 223, т.1)
11 листопада 2024 року до Першої світловодської державної нотаріальної контори від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від імені якого діє законний представник – мати ОСОБА_3 , надійшла заява про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_6 ( а.с. 236, т.1)
17 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Першої світловодської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадковим майном вказано квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 244, т.1)
Постановою про відмову у видачі свідоцтва від 17 березня 2025 року державним нотаріусом Панченко Н.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя в зв`язку з тим, що "спадкове майно є приватною особистою власністю спадкодавця та частка за законом є одна третя. А саме: свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_6 на ім`я ОСОБА_1 складає 1/3 ( одна третя частина), з урахуванням двох інших спадкоємців". (а.с. 247-248, т. 1)
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. 
В ході судового розгляду судом були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_15 засвідчила суду, що в період з 2016 року по кінець 2019 року здавала квартиру своєї приятельки, яка розташована по АДРЕСА_5 позивачці та ОСОБА_6 , вона сприймала їх як подружжя, з ними жив син позивачки. 
Свідок ОСОБА_16 засвідчила суду, що ОСОБА_1 є її подружкою Вона познайомилася з нею та ОСОБА_6 в 2017 році, між ними були добрі відносини. Вони спочатку орендували квартиру , а потім стали жити у придбаній квартирі в районі бувшого ЗАГСу. Обставини придбання квартири їй невідомі, знає, що вони спільно там робили ремонт.
Свідок ОСОБА_17 дала суду показання, з яких вбачається, що вона була вчителем сина позивачки. З ОСОБА_6 була знайома, він разом з позивачкою привів її сина до першого класу. Вона сприймала їх як сім`ю, у шкільних документах ОСОБА_6 значився як вітчим сина ОСОБА_1 . Весь час навчання дитини у школі ОСОБА_6 приймав активну участь у житті класу, допомагав з ремонтом тощо. 
Свідок ОСОБА_18 засвідчив суду, що був знайомий з ОСОБА_6 ще зі школи. Влітку 2014 року ОСОБА_6 познайомив його з позивачкою, представив її як свою дівчину. Потім вони стали разом проживати на зйомних квартирах. Часто бував у них в гостях, вони були парою. ОСОБА_6 розповідав, що хоче купити квартиру, щоб не жити на орендованих, постійно працював. Придбана квартира потребувала ремонту, який робив ОСОБА_6 . В квартирі проживав ОСОБА_6 з позивачкою та її сином. 
Свідок ОСОБА_19 дав показання, з яких вбачається, що ОСОБА_6 та позивачка знімали квартиру у його під`їзді по АДРЕСА_7 , де жили рік чи два, а потім перейшли в квартиру в будинок навпроти по АДРЕСА_3 . Там жили близько 5 років, з ними жив син позивачки. ОСОБА_20 їх як сім`ю.
Свідок ОСОБА_21 засвідчила суду, що позивачку та ОСОБА_6 знає з 2014 - 2015 року, вони на той час зустрічались. Вона теж зустрічалась з чоловіком, вони багато часу проводили разом, ходили один до одного в гості. На той час позивач з ОСОБА_6 жили у матері ОСОБА_6 . Потім вони орендували квартиру на АДРЕСА_3 . З ними жив син позивачки ОСОБА_22 , часто бував син ОСОБА_6 . ОСОБА_23 . Потім вони переїхали в квартиру в будинку навпроти по АДРЕСА_3 . Їй відомо, що вони підшукували житло, щоб купити і не жити на орендованих квартирах, вели спільне господарство, приймали спільні рішення щодо купівлі речей – жили як звичайна сім`я. 
Свідок ОСОБА_24 дала суду показання, з яких вбачається, що вона знайома з ОСОБА_1 зі школи. З ОСОБА_6 познайомилась приблизно в 2015 -2016 роках, коли позивачка прийшла з ним на день народження до її сина, хрещеною якого є позивачка. Невдовзі після початку стосунків позивачка та ОСОБА_6 стали спільно проживати, спочатку по АДРЕСА_3 , потім на орендованій квартирі по АДРЕСА_3 . З ними постійно жив син ОСОБА_1 . ОСОБА_22 , періодично у них бував син ОСОБА_6 . ОСОБА_23 . До моменту весілля вони жили як справжня сім`я. Про плани придбати квартиру знала від них обох. 
Свідок ОСОБА_7 засвідчила суду, що з 2017 року вона з чоловіком дружила з позивачкою та ОСОБА_6 . На той час вони проживали по АДРЕСА_8 . Зустрічались по вихідних, ходили один до одного в гості, дружили сім`ями. Вони хотіли придбати своє житло, у них був спільний сімейний бюджет, про що вони їй розповідали. Влітку 2019 року до неї зателефонувала позивачка та попросила в борг 2000 євро. По гроші приїхав ОСОБА_6 та повідомив, що вони хочуть придбати квартиру, щоб не жити на орендованих. Вона позичила їм кошти на 3 місяці, позивачка та ОСОБА_6 разом принесли кошти та повернули борг, про що вона зазначила в розписці. Ще до шлюбу вони були родиною, не розділяли свої дітей, спільно виховували. 
Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 первісні позовні вимоги по суті, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). 
Вимога позивачки про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_6 , а також її поділ шляхом визнання за позивачем права власності на 1/ 2 частину вказаної квартири та залишення у власності ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншої 1/ 2 частини цієї кватири не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України.
Визначення частки померлого у об`єкті нерухомості є неналежним способом захисту прав з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству; обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Крім того, суд зазначає, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про своє право на нього тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.
У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
За обставин цієї справи належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності в порядку спадкування, проте такі вимоги не були заявлені позивачем. При розгляді справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування, віднесення майна до складу спадкового, встановлення часток спадкового майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення.
Наведене узгоджується з правовими позиціями, наведеними у постанові ВС від 14 серпня 2024 року у справі № 522/3974/20, постанові ВП ВС від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц. 
Зважаючи на наведене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 , в зв`язку з обранням неналежного способу захисту порушеного права. 
Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. 
За частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина перша статті 1297 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.
Таким чином, зверненню до суду з зустрічними позовними вимогами мало передувати вирішення питання про видачу кожному з позивачів за зустрічним позовом нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 16 січня 2019 року в справі № 2-390/2006, від 21 лютого 2021 року в справі № 392/1213/17, від 12 січня 2023 року в справі № 299/2447/21 .
Проте з матеріалів спадкової справи, відкритої до майна померлого ОСОБА_6 вбачається, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку заявлені позивачами за зустрічним позовом передчасно, в зв`язку з чим в їх задоволенні належить відмовити. 
З підстав ст. 141 ЦПК України, понесені сторонами судові витрати відносяться на їх рахунок. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна – відмовити. 
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.
Понесені сторонами судові витрати віднести на рахунок кожної зі сторін. 
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення буде складено 10 липня 2026 року.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відомості про сторін: 
-позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;
-відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_9 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;
-відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_10 ; РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Світловодського міськрайонного суду 
Кіровоградської області Н.Л.Волошина