Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/1471/26
Провадження № 33/4815/847/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання - Москалик Т.В.,
захисника - Слободянюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слободянюк В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2026 року о 21 год. 26 хв. на 344 км. а/д М 06 Київ-Чоп ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Iveco", д.н.з. НОМЕР_1 , та причепом ПГМФ, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія категорії С1Е, чим повторно протягом року (04.09.2025 року відносно гр. ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ДПО №710183 за ч.2 ст.126 КУпАП про накладення у вигляді штрафу) порушив п.2.1 а ПДР - курування т.з особою, яка не має права керування таким т.з., чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 126 КпАП України.
В поданій апеляційній скарзі захисник Слободянюк В.О. просить провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про передачу справи за місцем проживання особи відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, чим фактично обмежив право ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та реалізацію права на захист, гарантованого ст. 268 КУпАП і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вважає, що висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять достатніх відомостей щодо обов`язкової ознаки повторності вчинення правопорушення протягом року.
Стверджує, що надані поліцією інформаційна довідка та копія постанови від 04.09.2025 не підтверджують факту набрання цією постановою законної сили, її вручення особі, виконання чи відсутності оскарження, а тому не можуть бути належним доказом повторності, яка є обов`язковою ознакою складу правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення та не встановив усіх фактичних обставин справи, чим порушив вимоги ст.ст. 245, 252, 278 та 280 КУпАП.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 10 червня 2026 року без його участі (а.с. 27).
Копію постанови захисник Слободянюк В.О. отримала 26 червня 2026 через підсистему «Електронний суд» (а.с.30 зв.).
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 01 липня 2026 року .
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Так, диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується дослідженими в судовому засіданні: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 614289 від 13 березня 2026 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;
- постановою серії ДПО18 № 710183 від 04 вересня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.;
- довідкою старшого інспектора ВАП батальйону 2 полку УПП в Рівненській області ДПП майора поліції Данилюка О., зі змісту якої вбачається, що 04.09.2025 відносно гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено адміністративну постанову серії ДПО18 №710183 за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 гривень, відповідно до ст. 291 КУпАП набрала законної сили та виконується в примусовому порядку в органах ДВС. Відповідно до запиту ІПНП ГЦ «Посвідчення водія» посвідчення водія гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - посвідчення водія серії НОМЕР_3 , категорії: В з 29.09.2018; С1 з 29.08.2018, С з 29.05.2019 року.
- переглянутим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , з`ясування обставин, зокрема того, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія категорії С1Е . Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факту притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КУпАП. Тобто, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі, ОСОБА_1 було достеменно відомо, що він не має права керувати транспортним засобом "Iveco", д.н.з. НОМЕР_1 , та причепом ПГМФ, д.н.з. НОМЕР_2 (файл u8wgf, час 07:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про передачу справи для розгляду за місцем проживання ОСОБА_1 є необґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП розгляд справи за місцем проживання особи є правом, а не обов`язком суду. Вирішуючи зазначене клопотання, суд діяв у межах наданих йому процесуальних повноважень, а сама по собі відмова у його задоволенні не свідчить про порушення права на захист. При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, надати пояснення, докази чи скористатися правовою допомогою, а тому посилання на порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставними.
Твердження про відсутність належних та допустимих доказів повторності вчинення правопорушення також не заслуговують на увагу. Матеріали справи містять інформаційну довідку та копію постанови від 04.09.2025, з яких вбачається, що ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст. 126 КУпАП, що є належним підтвердженням кваліфікуючої ознаки повторності.
Посилання захисника на те, що зазначені документи не підтверджують набрання постановою законної сили, її вручення особі, виконання чи відсутності оскарження, не спростовують встановлених судом обставин. 
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про скасування чи зміну постанови від 04.09.2025, а стороною захисту не надано жодного доказу того, що вона була оскаржена або не набрала законної сили. Самі лише припущення про можливість її оскарження не можуть бути підставою для висновку про відсутність повторності. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 , і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Слободянюк В.О. строк на апеляційне оскарження.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Слободянюк В.О. - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович