УХВАЛА

10 липня 2026 року
м. Київ

справа № 357/10810/23
провадження № 61-9216ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року у справі за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про конфіскацію земельної ділянки, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури 
в інтересах Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області) звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , в якому просив суд конфіскувати у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області 2/3 частини земельної ділянки, яка на праві власності належить ОСОБА_1 (паспорт громадянина російської федерації серії та номер НОМЕР_1 від 08 вересня 2010 року), з кадастровим номером 3220484401:02:019:0015, площею 0,1783 га, що розташована на території Узинської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 19 травня 2026 року, позовну заяву заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про конфіскацію земельної ділянки задоволено.
Конфісковано у власність держави, в особі ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером: 3220484401:02:019:0015 площею 0,1783 га, що розташована на території Узинської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури судові витрати 
зі сплати судового збору у розмірі 2 684, 00 грн.
09 липня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Крикунов О. В. через приймальню громадян «Скриня» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 
від 19 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник заявника заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що зповним текстом постанови він ознайомився 09 червня 2026 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року зареєстрована - 06 червня 2026 року, забезпечено надання загального доступу - 09 червня 2026 року.
Дослідивши клопотання представника заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 5 368,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви 
і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення 
в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Представник ОСОБА_1 - адвокат Крикунов О. В. оскаржує судові рішення першої та апеляційної інстанцій у повному обсязі.
Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до суду 
з позовом у 2023 році та заявляв позовну вимогу майнового характеру.
Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684,00 грн (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 939 400,00 грн).
У постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: «Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
Пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном 
і будь-які форми використання останнього.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі 
№ 907/9/17).
Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Заявлена позовна вимога про конфіскацію земельної ділянки є матеріально-правовою вимогою, яка має вартісне, грошове вираження, що свідчить про її майновий характер».
Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
У позовах про конфіскацію земельної ділянки ціна позову визначається вартістю такої ділянки.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на 2023 рік (відсутнє визначення вартості 2/3 частин земельної ділянки), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (майнова оцінка вартості земельної ділянки або інші належні докази).
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1,5 % від вартості об`єктів нерухомого майна, помноженого на 200 %). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Крикунову Олександру Володимировичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць