Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/1873/26 
Провадження 2/711/1635/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: 
головуючого – судді Кондрацька Н.М.
за участі секретаря судового засідання Мелещенко О.В.,
представника позивача Блізнєцова М.Є., Давиденка В.Ю.
представника відповідачів адвоката Конопатського О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, - 
ВСТАНОВИВ: 
ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. 
В обґрунтування позову вказує, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).
У квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильники обліку теплової енергії, тому згідно пункту 20 вищевказаних правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення затрат теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики). 
У квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно пункту 20 вищевказаних правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182 обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та поділяються між споживачами відповідно до Методики розподілу, згаданої вище.
Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно вищезазначених постанов КМУ № 830 та № 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті Позивача за посиланням https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. 
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Таким чином, з боржником укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України.
Згідно інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР № 13616/19819-01-10 від 04.07.2025 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за вищезазначеною адресою протягом всього спірного періоду. Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 власник вказаної квартири протягом всього спірного періоду.
Відповідачі своєчасно з листопада 2024 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01.02.2026 складає 46 924,85 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 11025014. Складовими послуги теплопостачання є: постачання теплової енергії за показниками індивідуального лічильника, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (МЗК), постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (нерозподілений залишок), постачання теплової енергії (донарахування до мінімального споживання). 
Таким чином, просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії за показниками індивідуального лічильника, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (МЗК), постачання енергії (донарахування до мінімального споживання)) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 46 924,85 грн, а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3328,00 грн. 
Ухвалою суду від 04.03.2026 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Представником відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокатом Конопатським О.О. 26.03.2026 до суду було подано відзив на позовну заяву, сформований у системі «Електронний суд», у якому зазначено, що позовні вимоги відповідачі не визнають, вважають їх недоведеними і такими, що мають бути залишені без задоволення. Обставини, наведені позивачем, відповідачами не визнаються, як і не погоджуються вони з наданою позивачем вказаним обставинам правовою оцінкою. Мотивуючи заперечення щодо позовних вимог вказує, що в обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачі своєчасно з листопада 2024 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01.02.2026 складає 46 924,85 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 11025014. Як вбачається з листа-розрахунку по ОР № 11025014, за період з листопада по січень 2026 позивач нарахував 9530,49 грн. за опалення та 14470,59 грн. за гаряче водопостачання. За вказаний період відповідачами було сплачено 5715,62 грн. за опалення та 15249,68 грн. за гаряче водопостачання. Таким чином різниця між нарахованими сумами та сплаченими у вказаний період становить 3035,78 грн. У той же час у листі-розрахунку по ОР № 11025014 міститься колонка «перерахунок», згідно з якою позивач перерахував та донарахував відповідачам додатково 44704,6 грн. Будь-якого обґрунтування щодо правової природи такого перерахунку та підстав його здійснення позовна заява не містить, як і не містить жодних розрахунків з чого ці суми складаються, що в себе включають та як вони були розраховані. Таких відомостей не містить і лист-розрахунок по ОР № 11025014, а тому він не може вважатися належним та достатнім доказом обґрунтованості позовних вимог. Тож, позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Крім того, зауважує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може бути відповідачем по даній справі у силу ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги», а також відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю ІІ групи звільнені від сплати судового збору при розгляді даної справи.
Представником позивача 26.03.2026 було подано заяву про відмову від позовних вимог щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наслідки закриття провадження у справі передбачені ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України позивачеві відомі та зрозумілі.
Також 01.04.2026 представником позивача за довіреністю Давиденко В.Ю. до суду подано відповідь на відзив, сформовану у системі «Електронний суд», у якій зазначено, що позивач вважає за необхідне надати роз`яснення щодо суми боргу і підстав звернення до суду з позовом. При цьому, додано розгорнутий розрахунок вартості комунальних послуг за вказаною адресою, протягом всього спірного періоду, а саме з 01.11.2024 по 01.02.2026. Щодо нарахувань за послугу з постачання гарячої води вказує, що згідно матеріалів справи в квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання. З архівів бази даних підприємства установлено, що лічильник обліку гарячого водопостачання прийнятий на облік 01.09.2020. Всі засоби обліку, в тому числі і води, повинні своєчасно проходити метрологічну повірку, з урахуванням встановлених міжповірочних інтервалів. Для лічильників води встановлено міжповірочний інтервал 4 роки і в паспорті вузла обліку або в особистому кабінеті споживача на офіційному вебпорталі постачальника послуги має бути вказана дата повірки. Наказом Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 р. № 1747 встановлено, що міжповірочний інтервал для всіх лічильників води становить 4 роки, відповідно наступною датою повірки лічильника є 01.09.2024. У вказаний термін відповідачами повірку не проведено і в листопаді 2024 підприємством лічильник знято з обліку, як такий що не пройшов повірку. Відповідачі знаючи про необхідність повірки лічильників гарячого водопостачання не виконали вимоги законодавства, а тому, починаючи з 01.11.2024 обсяг спожитої приміщенням комунальної послуги почав визначатися за нормою споживання комунальної послуги, відповідно до Методики № 315 «Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Відповідно до підпункту 3, пункту 4, розділ 1 вищевказаною методики визначено: для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. З 14.02.2025 лічильник відповідачів прийнято на комерційний облік після надання документів про встановлення нового приладу обліку гарячої води. Таким чином відбулась заміна приладу, відповідно нарахування за вказаний період здійснювались відповідно до норм.
Щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії вказує наступне. Позивач у позові зазначав про те, що в квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку теплової енергії. Зняття показань вузлів комерційного та розподільного обліку послуги здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умов договору. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску, виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Відповідно до наявних у підприємства даних, лічильник обліку теплопостачання у відповідачів повірений, водночас показання даного вузла обліку відповідачами передавались не щомісячно. Разом з цим при передачі показників лічильника підприємством одночасно виконувались перерахунки відображені в розгорнутому розрахунку.
Крім того, Відповідно до Розділу 12 Методики проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється: при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/ будинку комунальної послуги; при уточненні показань вузлів розподільного обліку/приладів розподілювачів теплової енергії на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації. Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди. Перерозподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягів розподіленої комунальної послуги окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. Підприємством за вказаний спірний період перерахунки здійснювались на підставі уточнення обсягів наданих послуг відповідно до показників лічильника, а отже відображені в листі-розрахунку перерахунки вартості послуг є правомірними. 
В свою чергу, адвокатом Конопатським О.О.13.04.2026 до суду було подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що у відповіді на відзив, як на обґрунтування підстав для донарахування вказаних сум позивач наводить обґрунтування підстав для оплати вартості теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП. Зокрема позивач посилається на пункт 2 розділу V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика № 315). Так позивач вказує, що у разі, якщо приготування гарячої води відбувається у індивідуальному тепловому пункті або автономній теплогенеруючій/ когенераційній установці будівлі/будинку, то обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, за наявності циркуляції, визначається: в міжопалювальний період: як різниця між показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та обсягом теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води. Крім того, посилається на п. 8 розділу V. Між тим, позивач не врахував, що відповідно до абз. 5 пункту 2 розділу V Методики № 315 обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП (Qгвпф.с), за наявності циркуляції в опалювальний період - не визначається (Qгвпф.с = 0), а входить до обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення. Таким чином наявні у відповіді на відзив посилання на норми права жодними чином не підтверджують правової природи здійсненого позивачем перерахунку (донарахування 44704,6 грн.) та підстав його здійснення. Будь-якого іншого правового обґрунтування здійсненого донарахування відповідь на відзив не містить. Щодо суті самого розрахунку зазначає таке. Із наведеного позивачем розрахунку вбачається, що за листопад 2024 року увесь житловий будинок АДРЕСА_1 спожив 338 м3 гарячої води, з яких усі квартири, обладнані лічильниками спожили 95,61 м3, а відповідачі - 161,6 м.3, тобто майже у двічі більше ніж усі мешканці разом узяті. Так само за грудень 2024 року увесь житловий будинок спожив 338 м3 гарячої води з яких усі квартири, обладнані лічильниками спожили 117,75 м3, а відповідачі 197,54 м.3, тобто знову майже у двічі більше ніж усі мешканці разом узяті. Більше того у грудні 2024 вся різниця гарячої води спожитої будинком та квартирами з лічильниками була розділена на 2,23 споживача, 2 з яких - відповідачі. У січні 2025 року увесь житловий будинок спожив 308 м3 гарячої води з яких усі квартири, обладнані лічильниками спожили 117,75 м3, а відповідачі - 155,4 м.3, тобто знову майже стільки як усі мешканці разом узяті. У січні 2025 вся різниця гарячої води спожитої будинком та квартирами з лічильниками була розділена на 2,42 споживача, 2 з яких - відповідачі. У лютому 2025 року увесь житловий будинок спожив 325 м3 гарячої води з яких відповідачі - 216,13 м.3, а решта усіх квартир - 108,87 м3, тобто у два рази більше ніж усі мешканці разом узяті. Такі розрахунки не лише не обґрунтовані, а й суперечать здоровому глузду, засадам справедливості та розумності і фактично є спробою безпідставного збагачення за рахунок відповідачів. Враховуючи вищевикладене, просить врахувати дані заперечення при розгляді справи та у задоволенні позовних вимог відмовити.
У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Давиденко В.Ю. підтримав позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у заявленому розмірі 46924,85 грн. частково, а саме просив стягнути лише з двох відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які просив задовольнити, враховуючи наявні у матеріалах справи докази та доводи, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив від 11.04.2026. При цьому, відмовився позовних вимог відносно ОСОБА_3 , скориставшись таким правом наданим позивачу. Вважає, що позивачем додано достатньо доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Крім того, зазначив, що позивачем було додано розгорнутий розрахунок заборгованості по кожному місяцю за спірною адресою, з якого чітко вбачається яким чином здійснено розрахунок заборгованості, яка заявлена до стягнення. Додатково роз`яснив порядок здійснення нарахувань згідно Методики № 315. Окрім розрахунку заборгованості у тому числі розгорнутого, який вважає достатнім, інших доказів не надав. Додатково зазначив, що у житловому будинку по АДРЕСА_1 прийнято на комерційний облік загальнобудинковий лічильник на послуги постачання теплової енергії на опалення та гарячого водопостачання та загальнобудинковий лічильник на послугу гарячого водопостачання. У квартирі відповідачів встановлено лічильник обліку теплової енергії та лічильник гарячого водопостачання, тож відповідно оплата проводиться згідно показань засобів обліку (лічильників). Зауважив, що коли рахується гаряча вода і відсутні дні гарячого водопостачання то послуги розраховуються пропорційно дням надання послуг і може бути не ціле число (показник). Наголосив, що всі розрахунки здійснені відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика), затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018р. № 315. Звернув увагу на доводи, викладені у відповіді на відзив, щодо повірки лічильника. Так, лічильнику квартирі відповідачів було встановлено 01.09.2000 року, враховуючи що чергова повірка передбачена через 4 роки, то у вересні 2024 року лічильник мав бути повірений. Проте указаний лічильник був знятий та не пройшов повірку, а 14 лютого 2025 року було встановлено новий лічильник, який взятий на облік позивачем. За період неповіреного лічильника до встановлення нового, близько 3,5 місяці, нарахування здійснювались спочатку по середньому показнику ( 30 днів рахується по середньому, і 30 днів дається на повірку) потім переводиться на норму. Невчасна повірка призвела до нарахувань за значні обсяги використаної води., які були розподілені на всі квартири будинку без лічильників. Нарахування за МЗК нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. 
У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що нараховані суми жодним чином не підтверджені. Контррозрахунок не подав, оскільки для того, що б подати контррозрахунок, необхідно суми та норми споживання, однак у справі немає доказів нарахованих сум. Зауважив, що одна квартира з такою кількістю осіб не могла спожити указану у розрахунку позивача кількість послуг, доказів таких тверджень немає.
Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідачів, дослідивши письмові докази встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії № 374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 та «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії.
На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно». 
Разом з тим, із матеріалів справи встановлено, що надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) до квартири АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 465751579 від 25.02.2026, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від є власником квартири АДРЕСА_2 .
Крім того, за повідомленням департаменту «Центр надання адміністративних послуг» від 05.03.2026 за вказаною адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_2 з 05.10.2012 та дотепер.
За цією адресою відповідачі отримують послуги з теплопостачання та постачання гарячої води від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р НОМЕР_2 , але не сплачують щомісячну оплату за централізоване опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. 
Водночас, складовими послуги теплопостачання є: постачання теплової енергії за показниками індивідуального лічильника, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (МЗК), постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (нерозподілений залишок), постачання теплової енергії (донарахування до мінімального споживання). 
Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з листопада 2024 року станом на 01.01.2026 становить 46924,85 грн.
Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (яка діяла на час виникнення правовідносин, але втратила чинність на час розгляду справи по суті), Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, а також Методикою розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 цього ЗУ).
Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Крім того, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Щодо відсутності укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води слід зазначити наступне.
Частиною 1 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц.
Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу, згаданої вище.
Разом з тим, під час розгляду справи було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання. Указаний лічильник був прийнятий на облік 01.09.2020. Однак Наказом Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 р. № 1747 встановлено, що міжповірочний інтервал для всіх лічильників води становить 4 роки, тож відповідно даний лічильник мав пройти повірку 01.09.2024. 
Проте, згідно пояснень сторін у визначений термін відповідачами повірку не проведено і в листопаді 2024 підприємством лічильник знято з обліку, як такий що не пройшов повірку, тож у подальшому обсяг спожитої приміщенням комунальної послуги почав визначатися за нормою споживання комунальної послуги, відповідно до вищезгадної Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315. Лише встановлення нового приладу обліку гарячої води з 14.02.2025 лічильник (новий) було прийнято на комерційний облік підприємством, до цього нарахування здійснювались відповідно до норм.
Крім того, у квартирі за спірною адресою встановлено лічильник обліку теплової енергії. Як зазначив представник позивача, в ході розгляду справи, зняття показань вузлів комерційного та розподільного обліку послуги здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умов договору. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску, виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Відповідно до наявних у підприємства даних, лічильник обліку теплопостачання у відповідачів повірений, водночас показання даного вузла обліку відповідачами передавались не щомісячно. 
Разом з тим, відповідно до Розділу 12 Методики проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється: при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/ будинку комунальної послуги; при уточненні показань вузлів розподільного обліку/приладів розподілювачів теплової енергії на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації. Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди. Перерозподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягів розподіленої комунальної послуги окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. Підприємством за вказаний спірний період перерахунки здійснювались на підставі уточнення обсягів наданих послуг відповідно до показників лічильника, а отже відображені в листі-розрахунку перерахунки вартості послуг є правомірними. 
Варто звернути увагу, що визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.
Так, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку (Розділ IV Методики).
У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;
Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.
Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%.
Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Крім того, розділ ІХ указаної Методики визначає розподіл за будинковим лічильником. Відповідно до формул 4 та 40 цієї Методики у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу гарячої води не визначається Vгвпн.бал = 0, а обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж гарячої води (за наявності). Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.
Разом з тим, для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 ^oC від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.
Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії Qдонпр.j або Qдонпр.g з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Це донарахування не застосовується у разі наявності обґрунтованої претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги у приміщені або не застосовується автоматично за наявності у будівлі/будинку більше 30 % опалюваних приміщень, щодо яких оформлено такі претензії.
Середнє питоме споживання теплової енергії розраховується як сумарний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення всіх опалюваних приміщень будівлі, віднесений до сумарної загальної/опалюваної площі/об`єму цих приміщень (у тому числі приміщень, не оснащених приладами обліку, за винятком приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення), з урахуванням положень пункту 11 розділу I цієї Методики. Таке питоме споживання теплової енергії має відповідати нормативній температурі внутрішнього повітря.
У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії.
Після перевірки і, за необхідності, зменшення до максимального можливого обсягу споживання теплової енергії приміщенням, яке не оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії, нерозподілений залишок обсягу теплової енергії, якщо такий виникає, враховується в обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (п. 4 Розділу IV Методики).
Отже, з моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Представником відповідача на підтвердження своїх усних заперечень щодо позовних вимог та розрахунку позивача, у тому числі розгорнутого, контррозрахунку чи будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів подано не було. Тож такі заперечення суд оцінює критично.
За таких обставин, оцінивши докази наявні у матеріалах справи, суд погоджується з розрахунком заборгованості відповідача та приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської ТЕЦ підлягають до задоволення у повному обсязі, до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії за показниками індивідуального лічильника, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (МЗК), постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (нерозподілений залишок), постачання теплової енергії (донарахування до мінімального споживання) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 46924, 85 грн.
Крім того, статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 338,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 163 від 23.02.2026.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.01.2024, а також відповідачка ОСОБА_2 згідно копії посвідчення серії НОМЕР_4 є теж інвалідом 2 групи, та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.
За таких обставин, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3328,00 грн. необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 353, 354 ЦПК України суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг – задовольнити.
Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, код ЄДРПОУ 00204033) заборгованість за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії за показниками індивідуального лічильника, постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (МЗК), постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (нерозподілений залишок), постачання теплової енергії (донарахування до мінімального споживання) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 46924, 85 грн.
Компенсувати за рахунок держави сплачений Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, код ЄДРПОУ 00204033) судовий збір у сумі 3328 грн.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення буде складено 28.05.2026.

Головуючий: | | Н.  М.  Кондрацька