Справа №: 398/4494/26	

Провадження №: 2-а/398/153/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"22" липня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі Борозні Л.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник Чекал Олена Григорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
06.07.2026 ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник Чекал О.Г., звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови №265/25 від 18.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.
В обґрунтування позову зазначає, що постановою №265/25 від 18.08.2025, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 03.07.2025 о 09:00 год не з`явився за повісткою №4096643 до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин під час воєнного стану, повістка надсилалась поштою. ОСОБА_1 з 2015 року проходив військову службу, та зокрема з 26.02.2022 по 04.06.2025 року проходив службу в лавах ЗСУ на підставі Указу Президента України №69/2022, та є учасником бойових дій. 04.06.2025 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №160 був звільнений (демобілізований) в запас з тих підстав, що його рідний брат визнаний зниклим безвісти, а згодом визнаний померлим в бою за Батьківщину. 05.06.2025 ОСОБА_1 самостійно прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05.06.2025 позивач уточнив свої актуальні дані. 19.06.2025 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд військово лікарською комісією. 15.07.2025 в мобільному застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 відобразилась відмітка про розшук з метою складення протоколу про порушення військового обліку. 08.08.2025 ОСОБА_1 самостійно прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було складено протокол №265/25 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. При цьому, з копією повістки №4096643 та доказами її направлення ОСОБА_1 не ознайомили. В усному порядку посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 08.08.2025 було повідомлено позивача, що все буде перевірено, пояснення взяті до уваги, а справа підлягає закриттю. Підстав для повторного прибуття до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 не має. 13.08.2025 в мобільному застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 відобразилась відмітка про зняття його з розшуку, при цьому жодних повідомлень ні 18.08.2025 ні пізніше про результати розгляду протоколу, а тим паче про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення – не надходило. 25.06.2026 року в позивача було заблоковано банківські рахунки в рамках виконавчого провадження № 80824270. З постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 07.07.2026 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
З постанови по справі про адміністративне правопорушення №265/25 від 18.08.2025, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викликався повісткою № 4096643, оповіщення за місцем адреси реєстрації про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснювалося засобами поштового зв`язку, лист повернувся з відміткою працівника Укрпошти «відсутній за вказаною адресою», у визначений строк 03.07.2025 року не з`явився, без зазначення поважних причин та не надав підтверджуючих документів про причини неявки. У результаті цього він порушив вимоги ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію », тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення № 265/25 від 08.08.2025 року. Так як повістка про виклик військовозобов`язаному ОСОБА_1 була надіслана засобами поштового зв`язку, і повернулась з відміткою працівника Укрпошти «Відсутній за вказаною адресою», про наявність іншої адреси проживання не повідомляв, він вважається належним чином оповіщеним про виклики до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та законами України.
Як передбачено статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 цієї статті передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно з абзацами 2, 4 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Таким чином, зі змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.07.2025, в той же час відповідачем не надано суду доказів надсилання позивачу повістки, фактично вина позивача підтверджується тільки постановою по справі про адміністративне правопорушення, що не є достатнім доказом для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також значення справи для сторін.
Вирішуючи питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує характер спірних правовідносин, категорію та складність справи, обсяг виконаної представником позивача роботи, кількість підготовлених процесуальних документів, а також те, що справа не відзначається значною складністю, не потребувала дослідження великого обсягу доказів, проведення експертиз чи допиту свідків.
Суд також бере до уваги, що представником позивача підготовлено позовну заяву та подано окремі процесуальні документи, тоді як відповідачі відзиву на позов не подали, справа розглянута на підставі письмових доказів, а обсяг наданої правничої допомоги не свідчить про необхідність компенсації витрат у заявленому розмірі 10000 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, не відповідає критеріям розумності, співмірності та пропорційності, визначеним статтями 134 та 139 КАС України, а тому підлягає зменшенню.
З урахуванням складності справи, характеру виконаної адвокатом роботи, часу, об`єктивно необхідного для надання правничої допомоги, та принципу справедливості суд вважає обґрунтованим стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн, що на переконання суду, є співмірним із фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та відповідає критеріям розумності й необхідності.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи вищезазначені обставини, надані позивачем докази на підтвердження сплати судового збору, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 210, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 10, 73-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник Чекал Олена Григорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Постанову №265/25 від 18.08.2025 стосовно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. за порушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП – скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП за постановою №265/25 від 18.08.2025 – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя Ю.В. Молонова