Справа №731/381/26
Провадження №3/731/86/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі
головуючого судді        Савенка А.І.,
за участі секретаря судового засідання    Смаглюк В.Ю.,
особи яка притягається до 
адміністративної відповідальності      ОСОБА_1 
розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , має середню спеціальну освіту, місце служби: військова частина НОМЕР_1 , гранатометник, немає статус учасника бойових дій, та особи з інвалідністю, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ №104324, складеного 09 липня 2026 року командиром 3 стрілецького батальйону в.ч. 3082, 08 липня 2026 року, близько 16 год. 30 хв., військовослужбовець ОСОБА_1 перебував у пункті тимчасової дислокації з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Під час судового засідання 25 серпня 2026 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. На обґрунтування власної позиції зазначив, що 08 липня 2026 року він не залучався до безпосереднього несення служби з охорони важливого державного об`єкта та у стані алкогольного сп`яніння не перебував. ОСОБА_1 вказав, що у нього були відсутні ознаки сп`яніння, він поводився адекватно та був звільнений від нарядів за станом здоров`я. Також повідомив про наявність конфліктної ситуації з керівництвом. Щодо обставин огляду пояснив, що від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, поїздку до лікарні йому не пропонували. Більше того вказує, що самостійно просив доставити його до закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду, адже від проходження перевірки на місці за допомогою спеціального приладу відмовився. При цьому його прохання про доставлення до лікарні службові особи не виконали.
У судовому засіданні 09 вересня 2026 року ОСОБА_1 вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не визнав, щодо обставин викладених у змісті протоколу категорично заперечив. Підтримав надані раніше усні пояснення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. Санкція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає накладення штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, а також іншими документами.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у судове засідання надано наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії НГУ №104324 (а.с. 4), що підтверджує особу військовослужбовця, час, місце та обставини вчинення адміністративного правопорушення;
- копія військового квитка ОСОБА_1 (а.с. 5);
- письмові пояснення солдата ОСОБА_2 , зміст яких узгоджуються з обставинами викладеними в протоколі (а.с. 6);
- письмові пояснення капітана ОСОБА_3 , зміст яких узгоджуються з обставинами викладеними в протоколі (а.с. 7);
- витягом з наказу командира військової частини про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини (а.с. 8);
- витягом з наказу про призначення посадових осіб частини, уповноважених складати протоколи про військові адміністративні правопорушення (а.с. 9).
Крім того, у судовому засіданні у якості свідка був допитаний ОСОБА_3 .
Так, ОСОБА_3 повідомив, що він є командиром роти військової частини НОМЕР_1 . 08 липня 2026 року на території пункту тимчасової дислокації ним було виявлено ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку було запропоновано пройти огляд для встановлення стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я. Зазначена пропозиція надавалася за відсутності свідка ОСОБА_2 . Військовослужбовець ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився. У подальшому, під відеофіксацію, а також у присутності свідків йому було запропоновано пройти освідування на місці за допомогою алкотестера, наявного в пункті тимчасової дислокації, від чого ОСОБА_1 також відмовився. У зв`язку зі станом здоров`я до виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 не залучався.
З`ясувавши позицію особи щодо якої складено протокол, покази свідка та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Положеннями статей 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації, чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану було продовжено, зокрема, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року строком на 90 діб; Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року строком на 90 діб; Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року строком на 90 діб; Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 11 лютого 2023 року строком на 90 діб; Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ строком на 90 діб; Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 451/2023 від 26 липня 2023 року строком на 90 діб; Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 734/2023 від 06 листопада 2023 року строком на 90 діб; Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 49/2024 від 05 лютого 2024 року строком на 90 діб; Законом України від 08 травня 2024 року № 11234-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 271/2024 від 06 травня 2024 року строком на 90 діб; Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 469/2024 від 23 липня 2024 року строком на 90 діб; Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року строком на 90 діб; Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 № 26/2025 строком на 90 діб; Законом України від 16 квітня 2025 року №4356-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 квітня 2025 №235/2025 строком на 90 діб; Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 липня 2025 року № 478/2025 строком на 90 діб; Законом України від 21 жовтня 2025 року №4643-IX Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 строком на 90 діб; Законом України від 14 січня 2026 року №4758-IX Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 січня 2026 року № 41/2026 строком на 90 діб; Законом України від 28 квітня 2026 року №4857-IX Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 квітня 2026 року № 342/2026 строком на 90 діб; Законом України від 14 липня 2026 року №4928-IX Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 13 липня 2026 року № 596/2026 строком на 90 діб, тобто до 31 жовтня 2026 року.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби, зокрема: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відтак, як вбачається із змісту протоколу, що фактично ОСОБА_1 не заперечується, на момент виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, він перебував у місці тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 , а тому, у відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається таким, що виконував обов`язки військової служби.
За приписами абз. 7 ст. 4 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, серед іншого, - не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до вимог ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24 березня 1999 року, кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Аналізуючи, зазначені норми у сукупності з обставинами даної справи факт перебування військовослужбовця на території тимчасової дислокації військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП. Для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП необхідна наявність таких кваліфікуючих ознак, як повторність протягом року або вчинення діяння в умовах особливого періоду. Проте у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ № 104324 жодна з цих ознак у протоколі не відображена.
Крім того, порядок встановлення факту перебування військовослужбовця у стані сп`яніння (алкогольне/наркотичне/інше), повинен відповідати встановленим законом вимогам.
Так, відповідно до ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено чіткий та вичерпний порядок процедури проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, яка, у свою чергу, передбачає певний алгоритм дій уповноважених осіб військових формувань, військових частин, що мають право проводити огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому будь-яке порушення порядку процедури проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, проведення огляду з використанням спеціального технічного засобу без відеофіксації або без залучення двох свідків, тягне за собою єдиний правовий наслідок у вигляді визнання результатів проведеного огляду недійсними.
Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, уповноваженим суб`єктом не було забезпечено зібрання та збереження належних та допустимих доказів на обґрунтування тих обставин, які він же вказав у фабулі складеного ним же протоколу, оскільки матеріали справи, які надані суду, не містять відомостей необхідних для доведення винуватості у вчиненні даної категорії адміністративних правопорушень.
Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наступних обставин: 1) пропозиції уповноваженої посадової особи ОСОБА_1 у присутності двох свідків чи під відеофіксацію пройти огляд на встановлення стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я; 2) отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я; 3)складання уповноваженою особою направлення ОСОБА_1 на його огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я із зазначенням відповідних ознак такого сп`яніння.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я не підтверджений належними доказами. Оскільки свідок ОСОБА_2 при цьому присутнім не був (про що свідчив під присягою свідок ОСОБА_3 ), а також оглянуті в судовому засіданні відеозаписи не містять фіксації відмови ОСОБА_1 саме від проходження огляду в медичному закладі.
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З врахуванням наведеного, встановлені обставини не дають достатніх підстав вважати, що в судовому засіданні знайшли підтвердження подія і склад адміністративного правопорушення, а будь-які інші докази суду надані не були.
Згідно практики ЄСПЛ, національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, не повинен ініціювати дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягувати особу до відповідальності, уточнюючи в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, подія вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не була доведена в ході судового розгляду, оскільки в матеріалах справи недостатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
У зв`язку з цим, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, як того вимагає ст. 252 КУпАП, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому провадження по справі щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
З цих підстав, судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 172-20, ст. 247, 251, 266, 266-1, 280, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          А.І. Савенко