ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/15302/24 пров. № А/857/38612/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Гінди О.М., Заверухи О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року у справі № 460/15302/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області - відповідач-2), в якому просила визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 23.01.2024 №172850024770 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.06.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач досягла віку 54 роки 6 місяців, має понад 10 років спеціального страхового стажу (а саме 11 років 9 місяців 22 дні), який дає право на призначення пенсії по віку на пільгових умовах згідно з ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 26.01.2024 їй повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. При цьому, до листа додано рішення від 23.01.2024 № 172850024770, прийняте ГУ ПФУ в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для відмови в призначенні пільгової пенсії вказано те, що страховий пільговий стаж позивача становить 9 років один день. Позивач вказала, що відповідачем-2 неправильно пораховано її пільговий стаж за Списком №2, адже такий у дійсності становить 11 років 9 місяців 22 дні. Позивач вважає, що період роботи з 07.06.1999 по 30.03.2001 має бути зарахований до спеціального страхового стажу, що дає право на пільгову пенсію за Списком №2 відповідно до пп. 2 п.2 та п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведеного, вважає поведінку відповідача щодо не призначення пенсії протиправною.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправним рішення від 23.01.2024 №172850024770 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - залишено без розгляду.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено повністю.
Позивач подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області до її страхового спеціального стажу зараховує не весь набутий стаж. Зокрема, відповідачем 2 зараховано страховий спеціальний стаж 9 років 1 день, що складається з наступних періодів: 
з 14.04.1994 по 06.06.1999 - 5 р. 1 м. 24 д.;
з 30.03.2001 по 09.09.2003 - 2 р. 5 м. 11 д.;
з 06.10.2003 по 31.12.2003 - 2 м. 26 д.;
з 01.01.2004 по 28.02.2005 - 1 р. 2 м. 
Апелянт стверджує, що відповідачем неправильно пораховано її пільговий стаж за Списком №2. В дійсності позивач працювала на посадах, які віднесені до Списку №2: бункерувальником сировини цеху з 14.04.1993 (наказ № 141к від 14.04.1993) по 09.09.2003 (наказ № 289к від 11.09.2003); бункерувальником сировини цеху з 06.10.2003 (наказ № 312 від 06.10.2003) по 28.02.2005 ( наказ № 55-к від 01.03.2005). Вказує, що працювала у виробництві протягом повного робочого дня, інших робіт не виконувала. Професія бункерувальник сировини цеху дає право на пенсію за списком номер два розділу 17 виробництво неметалевих мінеральних виробів ( будівельних матеріалів) підрозділ 1 виробництво цементу, позиція 17.1а бункерувальники, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. У загальному страховий спеціальний стаж за Списком № 2 становить 11 років 9 місяців 22 дні. Окрім того, за результатами атестації робочих місць за умовами праці наказом підприємства № 65 від 07.06.1994, №46 від 30.03.2001 підтверджено право на пільгове забезпечення на вказаних у довідці роботах. Атестація робочих місць згідно наказу № 65 від 07.06.1994 проведена вперше. В період з 07.06.1999 по 30.03.2001 на підприємстві не відбулося докорінних змін умов і характеру роботи працівників, що працювали за пільговими професіями. Відповідно до наказу № 134 від 31.08.2000 “Про продовження терміну дії атестації робочих місць за умовами праці» продовжено п`ятирічний термін дії атестації до 31.12.2000. Пенсійним фондом не зараховано до спеціального страхового стажу період, коли не проведено атестацію робочого місця, а саме 1 рік 9 місяців 23 дні. Апелянт зазначає, що на працівника, зайнятого на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Відтак не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 відкрито апеляційне провадження, апеляційний розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.
Відповідачі правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Розпорядженням від 26.03.2026 №2177/26 у зв`язку із звільненням у відставку судді-доповідача ОСОБА_2 , призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатом якого призначено головуючу суддю Димарчук Т.М.
Ухвалою суду від 31.03.2026 адміністративну справу прийнято до провадження.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.01.2024 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказану заяву відповідно до вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності передано для розгляду ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 23.01.2024 №172850024770 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового пільгового стажу 10 років (вказано, що позивач має в наявності 9 років 1 день).
З форми розрахунку страхового стажу слідує, що пенсійним органом до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 зараховані наступні періоди:
з 14.04.1994 по 06.06.1999 - 5 р. 1 м. 24 д.;
з 30.03.2001 по 09,09.2003 - 2 р. 5 м. 11 д.;
з 06.10.2003 по 31.12.2003 - 2 м. 26 д.;
з 01.01.2004 по 28.02.2005 - 1 р. 2 м. 
Позивач вважаючи, що вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (оскільки відповідач протиправно не зарахував до її спеціального (пільгового страхового стажу 1 рік 9 місяців 23 дні) звернулась до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач під час розгляду справи до позовної заяви долучила архівну довідку від 25.01.2024 № 192/04-02, видану Комунальною установою "Трудовий архів Рівненської міської ради", в якій зазначено про період роботи позивача на посаді монтажника радіоелектронної апаратури і приладів 3 розряду цеху № 32 Рівненського радіотехнічного заводу; архівну довідку від 25.01.2024 № 193/04-02, видану Комунальною установою "Трудовий архів Рівненської міської ради", зміст якої стосується кількості відпрацьованих днів позивача за 1992, 1993 рік на Рівненському радіотехнічному заводі.
Разом з тим, у матеріалах судової справи відсутні докази звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії після 25.01.2024 та подання архівних довідок від 25.01.2024 № 192/04-02 та № 193/04-02, виданих Комунальною установою "Трудовий архів Рівненської міської ради", які додатково долучені до позовної заяви.
З огляду на наведене, суд першої інстанції констатував, що за відсутності факту звернення позивача із заявою до органу Пенсійного фонду про призначення пенсії та ненадання довідок від 25.01.2024 № 192/04-02 та № 193/04-02, виданих Комунальною установою "Трудовий архів Рівненської міської ради", органу, до компетенції якого належить вирішення питання щодо призначення пенсій, подання таких документів до суду разом з позовною заявою про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, є передчасним. Оцінивши надані учасниками справи докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами судової справи не підтверджується порушення органами Пенсійного Фонду України прав та законних інтересів позивача в межах спірних правовідносин, а тому підстави для їх судового захисту відсутні.
Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, та такими, що ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи з огляду на наступне.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідачем-2 в оскаржуваному рішенні вказано на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 Разом з тим, досягнення позивачем визначеного законом віку та наявність необхідного страхового стажу відповідачами не оспорюється.
Пенсійним органом вказано, що пільговий стаж позивача становить 9 років 1 день, в той час необхідний пільговий стаж 10 років.
Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Одеській області не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи бункерувальником сировини цеху з 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2001, оскільки у вказаних періодаї посада позивача не була проатестована.
У вказаному контексті колегія суддів звертає увагу на наступне.
Згідно з пп. 5 п. 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21.08.1992).
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та Методичних рекомендацій.
Згідно зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій передбачено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Разом з тим, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Відповідно до частини першої та другої статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я.
Також, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Відтак атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
З врахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що особи які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.
На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, у випадку не проведення атестації робочих місць з вини роботодавця, період на роботах з важкими та шкідливими умовами праці повинен бути зарахований до пільгового стажу особи.
Аналогічна правова позиція відображена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.
Суд звертає увагу, що атестація робочого місця ОСОБА_1 була проведена у 1994 році (наказ Здолбунівського цементно-шиферного комбінату від 07.06.1994 №65). Наказом від 31.08.2000 №134 було продовжено термін дії атестації робочих місць за умовами праці, проведеної на підприємстві у 1994 році на один рік до 31.12.2000. Також атестація була проведена у 2001 році (наказ від 30.03.2001 №46) (а.с. 14-21).
Також колегія суддів звертає увагу, що оскільки періоди роботи позивача на цій же посаді (бункерувальник сировини цеху) з 14.04.1994 по 06.06.1999, 30.03.2001 по 09.09.2003 зарахована до її спеціального страхового стажу роботи за Списком №2, то й спірний період роботи 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000 в даній справі підлягає зарахуванню до пільгового страхового стажу роботи за Списком №2. Відтак, пільговий стаж з урахуванням спірних періодів позивача становить більше 10 років.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач під час розгляду справи до позовної заяви долучила архівну довідку від 25.01.2024 № 192/04-02, видану Комунальною установою "Трудовий архів Рівненської міської ради", в якій зазначено про період роботи позивача на посаді монтажника радіоелектронної апаратури і приладів 3 розряду цеху № 32 Рівненського радіотехнічного заводу; архівну довідку від 25.01.2024 № 193/04-02, видану Комунальною установою "Трудовий архів Рівненської міської ради", зміст якої стосується кількості відпрацьованих днів позивача за 1992, 1993 рік на Рівненському радіотехнічному заводі.
Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою проаналізовані апеляційним судом первинні довідки надані ОСОБА_1 , які стосуються її роботи на посаді бункерувальника сировини цеху у періоди з 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000, та підтверджують її право на пільгову пенсію.

Варто зазначити, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV визначено Порядком №22-1.
Починаючи з 30.03.2021, набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", якою передбачено, зокрема, застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення / перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2021.
Зазначена технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФУ в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
В силу приписів Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін):
- пункт 1.1. розділу І заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію);
- пункт 4.1. розділу IV заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію;
- пункт 4.2. розділу IV після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Таким чином, сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок), незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
Судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Одеській області.
Згідно з матеріалами справи, досягнення позивачем визначеного законом віку та наявність необхідного страхового стажу відповідачами не оспорюється. Судом вище виснувано, що пільговий стаж позивача становить більше 10 років, що є необхідною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до списку №2. 
Таким чином, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до спеціального страхового стажу позивача періодів робіт за Списком №2 з 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000, та призначення пільгової пенсії має вчинити саме ГУ ПФУ в Одеській області.
За таких обставин, апеляційний суд висновує, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до спеціального страхового стажу за Списком №2 періодів робіт з 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів зазначає, що у даній справі повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки апеляційний суд встановив, що умови для призначення пільгової пенсії дотримані, відтак у даному випадку є лише один правомірний і законно-обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, а саме зарахувати позивачу до спеціального страхового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно зі статтею 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, шляхом скасування рішення суду першої інстанції і задоволення позовних вимог в частині.
Із врахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволено частково, в користь позивача слід стягнути з відповідача сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 968,96 грн (за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору).

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року у справі № 460/15302/24 скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального страхового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального страхового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 14.04.1993 по 14.04.1994, з 06.06.1999 по 30.03.2000 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області (ЄДРПОУ 20987385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійки.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха