ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2026 р. м.Київ Справа№ 910/11182/25 (910/10369/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Станіка С.Р.
суддів: Отрюха Б.В. 
Остапенка О.М. 

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 07.07.2026,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026
у справі № 910/11182/25 (910/10369/25) - суддя Мандичев Д.В.
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" (67668, Одеська обл., Одеський район, с. Великий Дальник, пров. Тираспольський, буд. 5-А, ідентифікаційний номер 44627284)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814)
про стягнення 2 300 435,84 грн.
За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" (67668, Одеська обл., Одеський район, с. Великий Дальник, пров. Тираспольський, буд. 5-А, ідентифікаційний номер 44627284)
про стягнення 1 992 290,26 грн.
в межах справи № 910/11182/25
За заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г, ідентифікаційний номер 00032129);
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814)
за участю Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний номер 41037901)
про банкрутство 

ВСТАНОВИВ: 

Рух справи та зміст позовних вимог за первісним та зустрічним позовами
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/11182/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Три О". 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" звернулось до Господарського суду міста Києва позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" про стягнення 2 300 435,84 грн, з яких: 2 258 362,24 грн основного боргу; 38 361,22 грн пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.08.2025 року до 20.08.2025 року; 3 712,38 грн три відсотки річних за період з 01.08.2025 року до 20.08.2025 року.
Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №27-01/25 підряду від 27.01.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 (суддя Курдельчук І.Д.) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 25.09.2025.
10.09.2025, у строк для подання відзиву відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" (код ЄДРПОУ 23167814) звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" неустойки за Договором № 27-01/25 від 27.01.2025 року у розмірі 1 992 290,26 грн., посилаючись на несвоєчасне виконання зобов?язань за договором.
11.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" (01001, м. Київ, пл. Спортивна, 1-А, код ЄДРПОУ 23167814) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" (67668, Одеська обл., Одеський район, с. Великий Дальник, пров. Тираспольський, буд. 5-А, код ЄДРПОУ 44627284) до про стягнення грошових коштів. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей". Підготовче засідання призначено  25.09.25.
Протокольною ухвалою від 15.09.2025 відкладено підготовче засідання на 28.10.2025.
Протокольною ухвалою від 28.10.2025 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 18.11.2025.
17.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідалтністю "Три О".
18.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові поянення Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей".
Протокольною ухвалою від 18.11.2025 відкладено судове засідання на 27.11.2025.
24.11.2025 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ТРИ О" надійшла заява про передачу справи №910/10369/25 за позовом ТОВ "Медіа Дісплей" та зустрічним позовом ТОВ "ТРИ О" до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11182/25 про банкрутство ТОВ "ТРИ О".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 матеріали справи №910/10369/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" про стягнення грошових коштів передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11182/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 прийнято справу №910/10369/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ О" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" про стягнення грошових коштів до розгляду в межах справи №910/11182/25; розгляд справи по суті призначено на 23.01.2026.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2026: 
- відмовлено розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" арбітражному керуючому Ткачуку О.В. у задоволенні заяви про залучення до участі у справі в якості третьої особи; 
- позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" (67668, Одеська обл., Одеський район, с. Великий Дальник, пров. Тираспольський, буд. 5-А, ідентифікаційний номер 44627284) 2 258 362 (два мільйони двісті п`ятдесят вісім тисяч триста шістдесят дві) грн. 24 коп. основного боргу, 38 361 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят одну) грн. 22 коп. пені, 3712 (три тисячі сімсот дванадцять) грн. 38 коп. трьох відсотків річних, 27 605 (двадцять сім тисяч шістсот п`ять) грн. 23 коп. судового збору; 
- позовні вимоги зустрічного позову задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" (67668, Одеська обл., Одеський район, с. Великий Дальник, пров. Тираспольський, буд. 5-А, ідентифікаційний номер 44627284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (01010, м. Київ, Спортивна площа, 1 а, ідентифікаційний номер 23167814) 1 992 290 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дві тисячі двісті дев`яносто) грн. 26 коп. неустойки, 23 907 (двадцять три тисячі дев`ятсот сім) грн. 49 коп. судового збору.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволенні первісного позову мотивовано тим, що: 
- суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «ТРИ О» на користь ТОВ «Медіа Дисплей» суми боргу в розмірі 2 258 362,24 грн.; 
- здійснивши арифметичний перерахунок, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ТОВ «ТРИ О» на користь ТОВ «Медіа Дисплей» пені в сумі 38 361,22 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 3 712,38 грн.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволенні зустрічного позову мотивовано тим, що за арифметичним перерахунком щодо сум, строків і ставок нарахувань, з ТОВ "Медіа Дісплей" підлягає стягненню пеня в сумі 679 189,86 грн. за порушення строків виконання першого етапу робіт, та 1 313 100,40 грн. за порушення строків виконання другого етапу робіт. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 у справі № 910/11182/25 та прийняти нове, яким стягнути з ТОВ "Три О" на користь ТОВ "Медіа Дісплей" різницю між стягненням грошових сум у розмірі 311 843 грн 32 коп., судові витрати покласти на відповідача. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що: 
- судом першої інстанції здійснено неправильну кваліфікацію правовідносин, адже суд першої інстанції помилково ототожнив умови договору №27-01/25 з договором надання послуг, коли до цих правовідносин мають застосовуватись норми, які регулюють правовідносини підряду - глави 61 Цивільного кодексу України; 
- суд не надав належної оцінки тій обставині, що виконання робіт підрядником залежало від дій замовника, що є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; 
- судом не застосовано ст. 551 Цивільного кодексу України; 
- судом не застосовано ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України; 
- судом безпідставно не залучено арбітражного керуючого (розпорядника майна) Ткачука О.В., що є порушенням ст. 50 Господарського процесуального кодексу України.
06.05.2026 через систему «Електронний суд» від скаржника надійшло уточнення апеляційних вимог, в яких він посилаючись на арифметичну помилку при розрахунку, просив змінити рішення суду першої інстанції, виклавши його резолютивну частину в редакції, що передбачає зустрічне зарахування сум за первісним та зустрічним позовами, та стягнути ТОВ "Три О" на користь ТОВ "Медіа Дісплей" 284 238,09 грн., що є різницею між сумами, присудженими до стягнення за первісним та зустрічним позовами.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу 
05.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду, в якому наголошував, що: 
- скаржник не вказав у чому полягає його незгода із оскаржуваним рішенням, оскільки первісний позов було задоволено повністю, а ТОВ «ТРИ О» вказане рішення не оскаржувало; 
- ТОВ «Медіа Дісплей» заявляє, що виконання ним робіт залежало від дій замовника, однак, скаржник не наводить фактичних обставин, які б підтверджували те, що невчасне виконання робіт було обумовлене діями чи бездіяльністю ТОВ «ТРИ О»; ТОВ «Медіа Дісплей» не заявляло про такі обставини і під час розгляду справи у суді першої інстанції; 
- під час розгляду справи у суді першої інстанції ТОВ «Медіа Дісплей» не заявляло про неспівмірність чи надмірний розмір суми неустойки, не подавало жодних заперечень проти зустрічного позову та взагалі не надало відзиву на зустрічний позов, що свідчить про те, що ТОВ «Медіа Дісплей» не мало зауважень до суми неустойки; стягнута судом сума неустойки не дорівнює вартості робіт та є співмірною з нею; 
- ТОВ «ТРИ О» погоджується з тим, що суд першої інстанції задовольняючи первісний та зустрічний позови повинен був провести зустрічне зарахування стягуваних сум та стягнути з ТОВ «ТРИ О» різницю; 
- відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Медіа Дісплей» в частині скасування рішення суду про задоволення первісного позову чи зустрічного позову; натомість, є підстави для зміни рішення суду першої інстанції шляхом його доповнення положеннями про зустрічне зарахування стягуваних сум та стягнення з ТОВ «ТРИ О» різниці між ними у розмірі 284 238,09 грн. на користь ТОВ «Медіа Дісплей».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2026, справу № 910/11182/25 (910/10369/25) передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді - Сотніков С.В., Остапенко О.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва справу № 910/11182/25 (910/10369/25), відкладено вирішення питань пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.
02.04.2026 справа № 910/1118/25 (910/10369/25) надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 у справі № 910/11182/25 (910/10369/25) - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1182/25 (910/10369/25) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026, розгляд справи призначено на 02.06.2026. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 відкладено розгляд справи № 910/11182/25 (910/10369/25) за апеляційною скаргою ТОВ "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 до 16 червня 2026 року о 15 год 00 хв, який відбудеться у приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал судових засідань № 09, 2-й поверх.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 заяву ТОВ "Медіа Дісплей" (представник Ушаков О.О.)про участь у судовому засіданні, яке призначено на 16.06.2026 об 15 год. 00 хв у справі № 910/11182/25 (910/10369/25) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено, вирішено усі судові засідання у справі № 910/11182/25 (910/10369/25) провести у режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А. Зал судових засідань № 09 (2 поверх).
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Сотнікова С.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, вирішити питання щодо розгляду справи у визначеному складі суду - неможливо.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2026, справу № 910/11182/25 (910/10369/25) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 справу № 910/11182/25 (910/10369/25) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В., розгляд справи № 910/11182/25 (910/10369/25) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 призначено на 07.07.2026 о 13:50 год.
Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах запровадженого та діючого воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 07.07.2026 з?явились: 
- представник скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю " Медіа Дісплей", приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 у справі № 910/11182/25 та прийняти нове, яким стягнути з ТОВ "Три О" на користь ТОВ "Медіа Дісплей" різницю між стягненням грошових сум у розмірі 284 238,09 грн.; 
- представник ТОВ «ТРИ О», який вказував, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Медіа Дісплей» в частині скасування рішення суду про задоволення первісного позову чи зустрічного позову; натомість, є підстави для зміни рішення суду першої інстанції шляхом його доповнення положеннями про зустрічне зарахування стягуваних сум та стягнення з ТОВ «ТРИ О» різниці між ними у розмірі 284 238,09 грн. на користь ТОВ «Медіа Дісплей».

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи, і що вірно встановлено судом першої інстанції і перевірено судом апеляційної інстанції, 27.01.2025 між ТОВ "Три О", як Замовником, та ТОВ "Медіа Дісплей", як Підрядником, укладено Договір № 27-01/25, відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник зобов`язується на свій ризик власними силами виконати роботи (далі - Роботи) із ремонту Екрану №3 та Екрану №7, які входять до Системи Екранів Об`єкту, шляхом заміни всіх світлодіодних модулів, з яких складаються Екран № 3 та Екран № 7, на нові світлодіодні модулі належної якості, а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх.
Згідно з п. 2.1. Договору, загальна вартість Робіт за Договором, включаючи вартість матеріалів, комплектуючих та компонентів світлодіодних модулів, становить 7 546 554,00 грн. (в т.ч. ПДВ 1 257 759,00 грн. еквівалентно 180 000,00 доларів США за курсом НБУ, встановленим на дату підписання цього Договору. Вартість Робіт та їх окремих частин погоджена Сторонами у Кошторисі, який викладено в Додатку № 1 до цього Договору. У ипадку якщо Підрядник втратить статус платника податку на додану вартість, вказаний податок не нараховується, а визначена вартість Робіт автоматично зменшується на суму такого податку.
У п. 2.2. Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний оплатити вартість Робіт у наступному порядку: 1) Першу частину авансу, у розмірі 2 641 293,90 грн., в тому числі ПДВ 20 %, що еквівалентно 63 000,00 доларів США за курсом НБУ, встановленим на підписання цього Договору. Розрахунки з Підрядником проводяться Замовником у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника на підставі Рахунку, у термін до 30 січня 2025 року, виходячи з офіційного курсу долара США у гривнях, встановленого НБУ на дату оплати. Замовник має повідомити Підрядника засобами телефонного зв`язку про платіж за 2 (два) банківських дні для виставлення Підрядником актуального Рахунку; 2) Другу частину авансу, у розмірі у розмірі 2 641 293,90 грн., в тому числі ПДВ 20%, що еквівалентно 63 000,00 доларів США за курсом НБУ, встановленим на дату підписання цього Договору. Розрахунки з Підрядником проводяться Замовником у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника на підставі Рахунку, у термін до 20 лютого 2025 року, виходячи офіційного курсу долара США у гривнях, встановленого НБУ на дату оплати. Замовник має повідомити Підрядника засобами телефонного зв`язку про платіж за (два) банківських дні для виставлення Підрядником актуального Рахунку; 3) 2 263 966,20 грн., в тому числі ПДВ 20%, що еквівалентно 54 000,00 доларів США за курсом НБУ, встановленим на дату підписання цього Договору - протягом 10 (десяти) банківських днів від дня виконання Підрядником всіх Робіт, передбачених Договором, приймання їх Замовником у порядку, встановленого п. 7 Договору, та підписання Сторонами Акту приймання-передачі Робіт. Розрахунки з Підрядником проводяться Замовником у національній валюті України гривні шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника на підставі Рахунку, виходячи з офіційного курсу долара США у гривнях, встановленого НБУ на оплати. Замовник має повідомити Підрядника засобами телефонного зв`язку про платіж за 2 (два) банківських дні для виставлення Підрядником актуального Рахунку.
Згідно з п. 7.3. Договору, Факт виконання Робіт за цим Договором підтверджується виключно Актом приймання- передачі Робіт, підписаним уповноваженими представниками Сторін та скріпленим печатками Сторін. Акт приймання-передачі Робіт, підписаний лише однією із Сторін, не підтверджує факту виконання та приймання Робіт, не створює юридичних наслідків для Сторін, та не є підставою для оплати Робіт Замовником.
На виконання умов Договору № 27-01/25 від 27.01.2025, ТОВ "Три О" сплатило ТОВ "Медіа Дісплей" 126 000,00 дол. США, а саме: на підставі рахунку № 3 від 29.01.2025 сплачено загалом 2 647 228,50 грн., що еквівалентно 63 000,00 дол. США станом на 29.01.2025 за курсом 1 дол. США за 42,0195 грн. платіжні інструкції від 30.01.2025 № 112 на суму 1 700 000,00 грн., від 31.01.2025 № 225 на суму 947 228,50 грн.; на підставі рахунку № 3 від 18.02.2025 сплачено 2 617 990,20 грн. згідно платіжної інструкції від 18.02.2025 року № 203, що еквівалентно 63 000,00 дол. США. станом на 18.02.2025 за курсом 1 дол. США за 41,5554 грн. 
Згідно з видатковою накладною № 16 від 17.07.2025 на суму 6 687 158,94 грн. ТОВ "Медіа Дісплей" поставило ТОВ "Три О" світлодіодні модулі (LED модулі) РН10 Full Color 320x160 мм для Екранів № 3 та № 7 з підбором по яскравості та передачі кольорів у загальній кількості 13 680 шт. (2 позиції по 5 386,5 шт, та 2 907 шт.). Дана видаткова накладна містить підпис та печатку ТОВ "Три О".
Також, відповідно до Акту наданих послуг № 17 від 17.07.2025 ТОВ "Медіа Дісплей" здійснено Демонтаж існуючих світлодіодних модулів, монтаж нових світлодіодних модулів Екранів № 3 та № 7, на загальну суму 836 422,00 грн., що підписаний обома сторонами.
Відтак, ТОВ "Медіа Дісплей" виставило рахунок на оплату від 17.07.2025 № 21 на суму 2 258 362,24 грн., з якої: світлодіодні модулі (LED модулі) РН10 Full Color 320x160 мм для Екранів № 3 та № 7 з підбором по яскравості та передачі кольорів у кількості 2 907 штук на суму 1 184 950,20 грн. без ПДВ; Демонтаж існуючих світлодіодних модулів, монтаж нових світлодіодних модулів Екранів № 3 та № 7 - послуга на суму 697 018,33 грн. без ПДВ.
Проте, відповідний рахунок залишений ТОВ "Три О" не оплаченим, що спричинило звернення ТОВ "Медіа Дісплей" із позовом до суду.
Заперечуючи проти вимог позову, ТОВ "Три О" зауважило на відсутності в нього примірнику акту наданих послуг № 17 від 17.07.2025, та умовами договору не передбачено підписання акту наданих послуг, а погоджено підписання акту виконання робіт. Також, надання послуги з демонтажу та монтажу світлодіодних модулів не відповідає умовам договору. До того ж, ТОВ "Медіа Дісплей" не повідомляло ТОВ "Три О" про готовність для пред`явлення та здавання таких робіт.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 25.06.2020 у справі №924/233/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" .
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Згідно абзацу третього частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства - господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Таким чином, розгляд усіх майнових спорів, які стосуються майна боржника (щодо майна боржника) у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (провадження №12-160гс19).
Отже, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено концентрацію розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство всіх майнових спорів за участю боржника незалежно від того, якою стороною спору він є (відповідачем чи позивачем) і це вимоги до боржника або позови самого боржника.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується, і що перевірено судом апеляційної інстанції, на виконання Договору № 27-01/25 від 27.01.2025 ТОВ "Медіа Дісплей" складено видаткову накладну № 16 від 17.07.2025 на суму 6 687 158,94 грн. та Акт наданих послуг № 17 від 17.07.2025 на загальну суму 836 422,00 грн., що містять підпис та печатку юридичної особи ТОВ "Три О".
Так, відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки. Доказів втрати ТОВ "Три О" печатки, викраденння її або в інший спосіб вибуття з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, матеріали справи не містять, і що не було спростовано учаниками спору.
Зауваження ТОВ "Три О" проти назви відповідного акту № 17 від 17.07.2025 - акт наданих послуг, замість погодженого в договорі акту виконання робіт, обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідні обставини не впливають на можливість встановлення змісту відповідної господарської операції.
Також, судом першої інстанції враховані зауваження ТОВ "Три О" про те, що ТОВ "Медіа Дісплей" не попереджало про готовність для пред`явлення та здавання робіт за видатковою накладною № 16 від 17.07.2025 та Актом наданих послуг № 17 від 17.07.2025, проте, зазначені обставини не можуть бути підставою для звільнення від оплати фактично наданих послуг.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ТОВ «ТРИ О» на користь ТОВ «Медіа Дисплей» суми боргу в розмірі 2 258 362,24 грн., у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. В цій частині розміру присудженої до стягнення суми, рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується в даному апеляційному провадженні. 
Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції здійснено неправильну кваліфікацію правовідносин, адже суд першої інстанції помилково ототожнив умови договору №27-01/25 з договором надання послуг, коли до цих правовідносин мають застосовуватись норми, які регулюють правовідносини підряду - глави 61 Цивільного кодексу України - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено правову природу спірних правовідносин та застосовано норми ст. ст. 526, 901, 903 Цивільного кодексу України, з урахуванням зокрема, і двосторонньо узгоджених документів в підтвердження надання відповідних послуг.
Крім того, ТОВ "Медіа Дісплей" нарахована на суму 2 258 362,24 грн. пеня за період із 01.08.2025 до 20.08.2025 у сумі 38 361,22 грн. та три відсотків річних у розмірі 3 712,38 грн.
Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою. 
За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до пункту 9.2 договору, за прострочення строків остаточного розрахунку за виконані та прийняті Замовником Роботи Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, а якщо прострочення триває більше ніж 20 днів - пеню у розмірі 0.3% від суми боргу за кожен день прострочення. 
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснивши арифметичний перерахунок, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ТОВ «ТРИ О» на користь ТОВ «Медіа Дисплей» пені в сумі 38 361,22 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 3 712,38 грн. В цій частині розміру присуджених до стягнення сум рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується в даному апеляційному провадженні. 
Щодо вимог зустрічного позову про стягнення неустойки, судом апеляційної інстанції встановлено наступне. 
Відповідно до пункту 2.4 Договору, Роботи вважаються оплаченими належним чином в день здійснення Замовником платежу на користь Підрядника, тобто списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника. 
Згідно з пунктом 3.1 Договору, Підрядник зобов`язаний приступити до виконання Робіт на наступний день після сплати Замовником двох частин авансу, передбаченого пп. 1 та пп.2 пункту 2.2 Договору. Підрядник повинен виконати Роботи, визначені цим Договором, наступними етапами та у наступні строки: 1) Підрядник повинен виконати Роботи в частині виготовлення світлодіодних модулів та їх підготовки до монтажу на Об`єкті та надати Замовнику документальне підтвердження цього протягом 60 (шістдесяти) днів від дня отримання авансу, передбаченого пп. 1 та пп.2 пункту 2.2 цього Договору; 2) Підрядник повинен виконати Роботи в частині демонтажу існуючих світлодіодних модулів, з яких складаються Екрани № 3 та № 7, а також здійснити монтаж нових світлодіодних модулів на місці Екранів №3 та №7, здійснити підключення, налаштування та тестування нових світлодіодних модулів та здати Роботи Замовнику протягом 90 (дев`яносто) днів від дня отримання двох частин авансу, передбаченихпп.1 та пп.2 пункту 2.2 цього Договору.
Як слідує з матеріалів справи, ТОВ "Три О" у рахунок оплати першої частини авансу сплачено на користь ТОВ "Медіа Дісплей" 2 647 228,50 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 112 від 30.01.2025 та № 225 від 31.01.2025, а також у рахунок оплати другої частини авансу сплачено 2 617 990,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 203 від 18.02.2025.
Таким чином, роботи згідно з пунктом 3.1 Договору мали бути виконані за першим етапом робіт - до 19.04.2025, за другим етапом - до 19.05.2025.
Листом від 14.05.2025 ТОВ "Медіа Дісплей" повідомило ТОВ "Три О" про затримку виконання зобов`язань в термін до місяця.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з пунктом 9.3 Договору, у разі порушення строків виконання Робіт чи їх етапів (у т.ч. етапів Робіт, визначених п. 3.1 Договору) Підрядник зобов`язаний сплатити Замовнику неустойку у розмірі 0,3% від загальної вартості Робіт, за кожен день прострочення, до моменту повного виконання Робіт.
Із наданого розрахунку вбачається, що ТОВ "Три О" нараховано на загальну вартість робіт у сумі 7 546 554,00 грн. за період з 20.04.2025 до 19.05.2025 неустойку в розмірі 0,3 % в сумі 679 189,86 грн., та за період із 20.05.2025 до 16.07.2025 неустойку в розмірі 0,3 % в сумі 1 313 100,40 грн.
За арифметичним перерахунком щодо сум, строків і ставок нарахувань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з ТОВ "Медіа Дісплей" підлягає стягненню пеня в сумі 679 189,86 грн. за порушення строків виконання першого етапу робіт, та 1 313 100,40 грн. за порушення строків виконання другого етапу робіт. 
В свою чергу, скаржник в апеляційній скарзі посилався на те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст. 551 Цивільного кодексу України щодо зменшення нарахованої пені. 
Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи скаржника, з огляду на наступне. 
В частині третій статті 551 Цивільного кодексу України міститься правило, відповідно до якого розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, за змістом наведених норм суд має право зменшити розмір санкцій, зокрема з таких підстав, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Під час вирішення судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України).
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, у відповідності до змісту статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України (який діяв на момент виникнення і перебігу спірних правовідносин), господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 виснувала про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру, до якого суд має право її зменшити.
Необхідно враховувати і те, що питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд повинен вирішувати відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст та умови конкретних правовідносин, наявність/відсутність наданих сторонами доказів у сукупності, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії.
Суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, котрі водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку, передбаченому статтями 86, 210, 237 ГПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не наведено виключних обставин, які б підтверджувались би належними доказами, щодо необхідності застосування судом першої інстанції обумовленої законом дискреції щодо зменшення пені.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ТОВ «ТРИ О» про те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ТОВ «Медіа Дісплей» не заявляло про неспівмірність чи надмірний розмір суми неустойки, не подавало жодних заперечень проти зустрічного позову та не надало відзиву на зустрічний позов, що свідчить про те, що ТОВ «Медіа Дісплей» не мало зауважень до суми неустойки, а стягнута судом сума неустойки не дорівнює вартості робіт та є співмірною з нею. 
Доводи скаржника про те, що виконання ним робіт залежало від дій замовника - судом апеляційної інстанції також визнаються необгрунтованими, оскільки скаржник не наводить фактичних обставин, які б підтверджували те, що невчасне виконання робіт було обумовлене діями чи бездіяльністю ТОВ «ТРИ О». 
Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно не залучено арбітражного керуючого (розпорядника майна) Ткачука О.В., що є порушенням ст. 50 Господарського процесуального кодексу України - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необгрунтовані, з огляду на наступне. 
Згідно з частиною 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки арбітражним керуючим Ткачуком О.В. не доведено, яким чином рішення суду в даній справі може вплинути на його права чи обов`язки, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі. 
Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України щодо зарахування присуджених сум за первісним та зустрічним позовом - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані, з огляду на те, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/11182/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Три О", відповідно, здійснення такого зарахування призведе до порушення прав кредиторів у відповідній процедурі банкрутства та суперечитиме пріорітетним нормам КУзПБ (зокрема ст. 64) саме в контексті спірних правовідносин. 
Отже, вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, доводи скаржника є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, з урахуванням меж апеляційного оскарження, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України , суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги та з урахуванням меж апеляційного оскарження. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 280-284, Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Дісплей" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 у справі № 910/11182/25 (910/10369/25) - залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 у справі № 910/11182/25 (910/10369/25) - залишити без змін. 
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Матеріали справи № 910/11182/25 (910/10369/25) повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано: 16.07.2026. 

Головуючий суддя С.Р. Станік 

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко