ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 вересня 2026 року справа №360/2521/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління служби судової охорони у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 р. у справі № 360/2521/25 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління служби судової охорони у Луганській області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Луганській області стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25%, за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 30 вересня 2020 року по 08 серпня 2025 року;
- стягнути з територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у сумі 3744,95 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2026 року позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25%, за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 30 вересня 2020 року по 08 серпня 2025 року;
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25%, за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 30 вересня 2020 року по 08 серпня 2025 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування доводів зазначає, що ні до кінця 2023 року, ні 2024 року, ні у 2025 році бюджетні асигнування, за рахунок яких можливо б було виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %, у кошторисах на 2023, 2024, 2025 роки ТУ ССО у Луганській області, планах асигнувань загального фонду (за винятком надання кредитів з державного бюджету) на 2023, 2024, 2025 роки та планах використання бюджетних коштів на 2023, 2024, 2025 роки, головним розпорядником бюджетних коштів - Державною судовою адміністрацією України та розпорядником вищого рівня – Службою судової охорони для ТУ ССО у Луганській області встановлені не були.
Таким чином, кошти для виконання рішення суду у справі № 360/681/23 ні у 2024, ні у 2025 роках не були передбачені кошторисами.
У даному випадку розмір грошового забезпечення за період з 05.09.2020 по 04.09.2021 було нараховано лише після ухвалення судового рішення у справі № 360/681/23, до цього часу між сторонами існував спір щодо права на відповідну виплату.
Так до моменту виконання рішення суду у справі № 360/681/23 відсутній факт нарахованого, але невиплаченого доходу, що виключає застосування Закону №2050-III.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судового захисту у Луганській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %.
Зобов`язано Територіальне управління Служби судового захисту у Луганській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %.
Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у судовому рішенні у справі № 360/681/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів.
Вважати по всьому тексту рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 правильним найменуванням відповідача «Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області» замість неправильного «Територіальне управління Служби судового захисту у Луганській області».
Викласти в мотивувальній частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 речення щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та обрання належного способу захисту у такій редакції:
«З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:
визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %;
зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %.».
Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 у такій редакції:
«Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %.
Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %.».
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 – залишено без змін.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 набрало законної сили – 16.11.2023.
З даних КП «ДСС» вбачається, що 01.12.2023 Луганським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист 360/681/23.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року прийнято звіт Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 29 травня 2025 року б/н про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 в частині перерахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 5 вересня 2020 року по 4 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %.
Змінено спосіб і порядок виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23 в частині зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 5 вересня 2020 року по 4 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 % на стягнення з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області користь ОСОБА_1 заборгованості з грошового забезпечення за період з 5 вересня 2020 року по 4 вересня 2021 року у розмірі 6977,79 грн (шість тисяч дев`ятсот сімдесят сім грн 79 коп.).
Припинено судовий контроль за виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі №360/681/23, встановлений ухвалою від 11 квітня 2025 року.
Відповідно до інформації зазначеної у розрахунку грошового забезпечення начальника юридичної служби територіального управління Служби судової охорони у Луганській області підполковника Служби судової охорони ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 по 30.09.2021 (відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 360/681/23) грошове забезпечення складає 6977,79 грн.
24.06.2025 позивач звернувся до начальника Управління Державної казначейської служби України у м.Рубіжному Луганської області з заявою, в якій просив прийняти до виконання ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 у справі № 360/681/23 та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення за період з 5 вересня 2020 року по 4 вересня 2021 року у розмірі 6977,79 грн.
08.08.2025 на особовий рахунок позивача здійснено безготівкове зарахування в сумі 5372,9 грн.
Головним Управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області направлено лист Начальнику Територіального управління праці Служби судової охорони у Луганській області №01-43-06/577 від 08.08.2025, в якому вказано, що 08 серпня 2025 року Управлінням здійснено стягнення коштів у сумі 6977,79 грн згідно виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду, виданого 01.12.2023 та ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року по справі №360/681/23 з рахунку UA148201720343190004000158301, КПКВК 0501150 по загальному фонду державного бюджету, в межах бюджетних асигнувань передбачених у затвердженому кошторисі по КЕКВ 2800.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон № 1402) служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.
Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби.
Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.
Згідно з частинами першою, другою статті 161-2 Закону № 1402 до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.
Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі – Положення).
На підставі пунктів 1-3 розділу І Положення це Положення визначає порядок проходження служби громадянами України (далі - громадяни) у Службі судової охорони.
Як визначено пунктом 5 розділу І Положення час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах. Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року № 384 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони (далі – Порядок № 384).
Відповідно до пунктів 4, 5, 6 розділу І Порядку № 384 грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія.
При нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати слід керуватися Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» (далі - Закон № 2050-III), Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).
Стаття 1 Закону № 2050-III визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Тобто, з аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку №159 вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) наявні порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) відбулася затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої Законом № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, за змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2017 року (справа №521/940/17).
Як свідчать матеріали справи, перерахунок та виплата грошового забезпечення за період з 05 вересня 2020 року по 04 вересня 2021 року з урахуванням надбавки за стаж служби у відсотковому розмірі 25 %, право на яке за позивачем визначено судовим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/681/23, здійснено та виплачено відповідачем лише 08 серпня 2025 року.
Отже, несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням позивачеві грошового забезпечення за період служби, що встановлено судовим рішенням, тобто з вини органу, що призначає і виплачує грошове забезпечення, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати. При цьому, компенсація, передбачена Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплачується у разі порушення строків виплати доходу (грошового забезпечення), а не порушення строків виконання рішення.
Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судами обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є установою, що фінансується з державного бюджету і як розпорядник бюджетних коштів, відповідно до ст.ст.48, 51 Бюджетного кодексу України може брати бюджетні зобов`язання та провадити видатки на утримання персоналу лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, колегія суддів вважає такими, що не впливають на спірні правовідносини, оскільки обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління служби судової охорони у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 р. у справі №360/2521/25 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 р. у справі №360/2521/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко