ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року | Справа №160/15575/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Прудника С.В. |
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 05.06.2026 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,37 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену у 2022 році відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вказує, що при призначенні пенсії відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн. Зазначає, що відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV та постанов Кабінету Міністрів України про індексацію пенсійних виплат у відповідних роках, раніше призначені пенсії підлягають щорічному перерахунку з 01 березня шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії. Позивач зазначає, що з 01.03.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 та 01.03.2026 Кабінетом Міністрів України були визначені відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати, а саме: 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, однак відповідач не здійснив індексацію його пенсії із застосуванням зазначених коефіцієнтів. Позивач вказує, що 16.04.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо проведення індексації пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки на встановлені законодавством коефіцієнти, проте листом від 14.05.2026 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку. На думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки положення частини другої статті 42 Закону України №1058-IV та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, не містять обмежень щодо застосування коефіцієнтів індексації виключно до пенсій, призначених до певної дати. Позивач наголошує, що при призначенні йому пенсії у 2022 році було застосовано показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, який відповідно до вимог законодавства має підлягати подальшому збільшенню під час проведення щорічної індексації пенсій. Також позивач посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої органи Пенсійного фонду України при проведенні індексації повинні застосовувати коефіцієнти збільшення до показника середньої заробітної плати, який фактично враховувався при обчисленні пенсії особи. З огляду на викладене позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії протиправними та просить суд визнати їх протиправними, зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2026 перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, а також стягнути понесені судові витрати.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 09.06.2026 року передана судді Пруднику С.В.
15.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
01.07.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 19.04.2011 року отримував пенсію по інвалідності, а з 17.10.2022 року йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). Відповідач вказав, що при призначенні пенсії за віком позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки у розмірі 10846,37 грн, який відповідає вимогам законодавства та був використаний при розрахунку розміру пенсійної виплати. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсій щороку з 01 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. При цьому, за твердженням відповідача, законодавцем прямо передбачено, що розмір та порядок такого збільшення визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому проведення індексації пенсій здійснюється не шляхом автоматичного послідовного застосування усіх коефіцієнтів індексації за попередні роки до показника заробітної плати, який використовувався при призначенні пенсії, а відповідно до порядку, визначеного урядовими рішеннями. Відповідач послався на положення постанов Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 №185, від 25.02.2025 №209 та від 2026 року №236, якими встановлено порядок проведення щорічного перерахунку пенсій та визначено коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для різних категорій пенсіонерів залежно від року призначення пенсії. Так, відповідач зазначив, що у 2023 році індексація пенсій проводилась із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197, однак такий перерахунок здійснювався щодо пенсій, призначених раніше, із застосуванням показника середньої заробітної плати станом на 01.10.2017 року, який після врахування попередніх коефіцієнтів становив 7405,03 грн. Оскільки позивачу пенсію було призначено у 2022 році із застосуванням значно більшого показника середньої заробітної плати - 10846,37 грн, проведення індексації із застосуванням показника, визначеного для пенсій, призначених до 2022 року, було б недоцільним, оскільки фактично призвело б до зменшення розміру пенсійної виплати. Відповідач також зазначив, що з 01.03.2023 року позивачу було встановлено щомісячну доплату до пенсії у розмірі 100 грн відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №168, а з 01.03.2024 року проведено відповідні заходи щодо індексації пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №185. Крім того, відповідач наголосив, що з 01.03.2025 року перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 із застосуванням коефіцієнта 1,046, передбаченого для пенсій, призначених у 2022 році, у результаті чого показник середньої заробітної плати було збільшено: 10846,37 грн Ч 1,046 = 11345,30 грн. З 01.03.2026 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №236, до показника, який використовувався для призначення пенсії позивача, було застосовано передбачений для відповідної категорії пенсіонерів коефіцієнт 1,061, у результаті чого середньомісячний заробіток для обчислення пенсії визначено з урахуванням: 10846,37 грн Ч 1,046 Ч 1,061 = 12037,37 грн. Відповідач зазначив, що за результатами проведених перерахунків загальний розмір пенсії позивача станом на 01.03.2026 року складає 4647,99 грн, у тому числі: 4081,71 грн - основний розмір пенсії; 154,72 грн - доплата за понаднормовий страховий стаж; 367,35 грн - підвищення відповідно до чинного законодавства; 44,21 грн - доплата до мінімального розміру підвищення внаслідок індексації. Також відповідач послався на правові висновки Третього апеляційного адміністративного суду, викладені у постановах від 14.05.2024 року у справі №160/28752/23 та від 03.07.2024 року у справі №160/2250/24, відповідно до яких пенсії, призначені у 2020-2022 роках із застосуванням актуального показника середньої заробітної плати, не підлягають індексації шляхом застосування коефіцієнтів, які використовувалися при індексації пенсій, призначених раніше. На підставі викладеного відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснені у межах повноважень, у спосіб та на підставі чинного законодавства України, а тому підстави для визнання таких дій протиправними відсутні. У зв`язку з цим відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як убачається з матеріалів пенсійної справи, позивач з 19.04.2011 року отримував пенсію по інвалідності, а з 17.10.2022 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України № 1058-IV.
Під час призначення пенсії за віком позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки у розмірі 10846,37 грн, що підтверджується розрахунком пенсії та відомостями, які містяться у пенсійній справі.
Не погоджуючись із проведенням індексації його пенсії, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати, передбачених постановами Кабінету Міністрів України за 2023–2026 роки, а саме: 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121.
За результатами розгляду звернення відповідач листом повідомив позивача про відсутність правових підстав для проведення такого перерахунку, зазначивши, що індексація пенсій проводилась у порядку, визначеному частиною другою статті 42 Закону України № 1058-IV та відповідними постановами Кабінету Міністрів України, а саме постановами від 24.02.2023 № 168, від 23.02.2024 № 185, від 25.02.2025 № 209 та від 2026 року, якими визначено порядок та особливості проведення щорічного перерахунку пенсій.
Згідно з наданим відповідачем розрахунком, з 01.03.2023 року, 01.03.2024 року, 01.03.2025 року та 01.03.2026 року перерахунок пенсії позивача здійснювався з урахуванням особливостей, встановлених Кабінетом Міністрів України для пенсій, призначених у різні роки.
Так, з 01.03.2023 року позивачу не було проведено збільшення показника середньої заробітної плати із застосуванням коефіцієнта 1,197, оскільки пенсія була призначена у 2022 році із застосуванням більшого показника середньої заробітної плати – 10846,37 грн, тоді як після індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 застосовувався показник, сформований шляхом збільшення базового показника 3764,40 грн, який становив 7405,03 грн.
З 01.03.2024 року відповідач також не здійснював збільшення показника, застосувавши коефіцієнт 1,0796, оскільки, на думку пенсійного органу, використання показника 7994,47 грн призвело б до зменшення розміру пенсії позивача порівняно із вже застосованим при її призначенні показником 10846,37 грн. При цьому позивачу була встановлена щомісячна доплата до пенсії у розмірі 100 грн.
З 01.03.2025 року пенсію позивача було перераховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 із застосуванням коефіцієнта 1,046, передбаченого для пенсій, призначених із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, у результаті чого показник середньої заробітної плати склав:
10846,37 грн Ч 1,046 = 11345,30 грн.
З 01.03.2026 року, відповідно до проведеного відповідачем перерахунку, застосовано коефіцієнт 1,061, унаслідок чого показник середньої заробітної плати визначено у розмірі:
10846,37 грн Ч 1,046 Ч 1,061 = 12037,37 грн.
Відповідно до розрахунку пенсії станом на 01.03.2026 року загальний розмір пенсійної виплати позивача становить 4647,99 грн, у тому числі:
основний розмір пенсії - 4081,71 грн; 
доплата за понаднормовий страховий стаж - 154,72 грн; 
підвищення як жінці, яка має відповідний страховий стаж, - 367,35 грн; 
доплата до мінімального розміру збільшення індексації - 44,21 грн.
Позивач, вважаючи порушеними його права на пенсійне забезпечення, звернувся з позовом до суду.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно приписів статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінет Міністрів України 20 лютого 2019 року видав постанову № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 124).
Пунктами 1 та 2 Порядку №124 від 20.02.2019 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 5 Порядку №124 від 20.02.2019, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до Постанови КМУ № 265 від 26.03.2008 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням КМУ в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Отже, в силу приписів пункту 5 Порядку №124 від 20.02.2019, у 2019 році при перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017.
Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою КМУ №124 від 20.02.2019 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Отже, Порядок №124 від 20.02.2019 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, положення пункту 5 Порядку №124 від 20.02.2019 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 13.01.2025 у справі №160/28752/23.
Як уже встановлено судом, з 25.09.2022 року позивач отримує пенсію за віком та під час її розрахунку відповідачем застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, у розмірі 10 846,37 грн.
Відповідно до Постанов №168 та №185 Урядом запроваджені з 01.03.2023 та з 01.03.2024 року відповідно, перерахунки пенсій, у зв`язку з щорічною індексацією, які проводяться із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1, 197 та у розмірі 1,0796.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023 та з 01.03.2024 року, у зв`язку з щорічною індексацією відповідно до запроваджених Урядом постанов, відповідач мав проіндексовати встановлений станом на момент призначення пенсії позивача показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, в розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1, 197 та у розмірі 1,0796 відповідно.
Натомість, відповідач при вчиненні спірних дій врахував вимоги Порядку №124 та показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) та встановив позивачеві відповідну щомісячну доплату до пенсії замість застосування коефіцієнта збільшення у відповідному розмірі до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача (10846,37 грн), та такі дії судом визнаються протиправними.
Щодо індексацій пенсій у 2025-2026 роках суд зазначає про таке.
Виходячи з темпів зростання споживчих цін у 2024 році (12%) і зростання середньої заробітної плати (11%) за останні три роки (2022-2024 роки) порівняно з попередніми трьома роками (2021- 2023 роки) постановою КМУ №209 встановлено для підвищення пенсії коефіцієнт 1,115, що відповідає приписам абзацу другого частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Вказаний коефіцієнт закріплений в пункті 1 Постанови №209 за приписами якого установлено, зокрема, що з 1 березня 2025, перерахунок пенсій, згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Разом з тим, в підпункті 6 пункту 2 Постанови №209 встановлені відмінні від вказаного коефіцієнт збільшення, а саме: за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення:
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, - 1,0575;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, - 1,046;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023.
Крім того, занижуючи коефіцієнти також передбачені підпунктом 6 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2026 р. № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», за приписами якого за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2025 включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови (на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121), перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення:
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та які враховувалися для призначення пенсії у 2021 і 2022 роках, - 1,061;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,048;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,036;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2025 році, - 1,024.
Судом встановлено, що відповідачем з 01.03.2025 та з 01.03.2026 року проведено індексацію пенсії позивача із збільшенням показника середньої заробітної плати, встановленого позивачеві станом на момент призначення пенсії 10 846,37 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,046 з 01.03.2025 року та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,061 з 01.03.2026 року та такі дії відповідачем вчинені з урахуванням вимог підпунктів 6 пунктів 2 Постанов КМУ №209 та № 236.
Водночас, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 у справі № 320/14123/25, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2026 року у справі №320/14123/25, визнано протиправним та нечинним підпункт 6 пункту 2 Постанови КМУ № 209, яким установлені зменшені коефіцієнти збільшення для певних категорій пенсіонерів залежно від року виходу на пенсію.
Слід зазначити, що норми підпункту 6 пункту 2 Постанови КМУ № 236 у судовому порядку нечинними не визнавалася, однак судом враховується, що запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, Держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням уніфікованого механізму індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.
Отже, встановлення занижених показників коефіцієнту збільшення у підпункті 6 пункту 2 Постанови №236 нівелює основне призначення індексації грошових доходів населення - підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та суперечить акту вищої юридичної сили Закону 1058-IV.
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Отже, в 2025-2026 роках пенсія позивача має бути проіндексована за коефіцієнтом збільшення за п. 1 Постанови 209 (у розмірі 1,115) та за коефіцієнтом збільшення за п. 1 Постанови 236 (у розмірі 1,121), тоді як дії відповідача щодо застосування підпунктів 6 пунктів 2 Постанов КМУ №209 та № 236 при проведенні індексації пенсії позивача, є протиправними.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1065 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1065 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Ввизнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,37 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1065 грн. (одна тисяча шістдесят п`ять гривень).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник