Справа № 159/1734/25
Провадження № 2/159/69/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Губара В.Є.,
з участю:
секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,
представника позивача Довгун Н.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Волинського національного університету імені Лесі Українки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг,

ВСТАНОВИВ :

Волинський національний університет імені Лесі Українки звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача борг в сумі 21792,16 грн, що складається, з:
- 12500 грн - заборгованості за надану освітню послугу;
- 6250 грн - пеня згідно п.18 Договору;
- 774,66 грн - 3% річних згідно ст.625 ЦК України;
- 2267,50 грн - інфляційні витрати згідно ст.625 ЦК України.
Позов обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 26.09.2022 укладено договір про надання освітніх послуг № 89 (МЕД)2022з/маг, згідно якого виконавець (позивач) взяв на себе обова`язок за рахунок коштів замовника (відповідача) надати одержувачу освітню послугу за спеціальністю 227,01 «Фізична терапія, ерготерапія». Наказом від 28.09.2022 № 43-С(з) відповідача зараховано з 30.09.2022 до складу студентів 1 курсу медичного факультету другого (магістерського) рівня вищої освіти заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 227. За умовами Договору вартість освітньої послуги становить 25000 грн, оплата вноситься посеместрово по 12500 грн, тобто відповідач мав перерахувати 25000 грн. Відповідач, взятих на себе зобов`язань повністю не викона, лише частково сплатив 06.10.2022 платіж на суму 12500 грн. Зазначає, що наказом від 06.07.2023 №182/с відповідача відраховано зі складу студентів 1 курсу групи ФТ-61М3 медичного факультету спеціальності 227.01. Посилаючись на викладене, просить задовольнити позов, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою судді від 07.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що починаючи з 30.09.2022, тобто фактично з початку навчання на першому курсі, відповідач не відвідував навчальні заняття, не брав участі в освітньому процесі, не склав екзаменаційну сесію за перший семестр навчання. Відповідач повідомляв в телефонному режимі деканат факультету про те, що не планує відвідувати заняття та бажає відрахуватися. Зазначені обставини підтверджуються витягом з журналу обліку роботи академії групи «ФТ-61 МЗ». Вважає, що на підставі ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», відповідач підлягав відрахуванню після завершення першого семестру, як особа, що не виконала вимоги освітньої програми. Отже, відповідач виконав свої зобов`язання та здійснив оплату за перший семестр навчання, проте у подальшому позивач не здійснив своєчасно його відрахування. Зазначає, що позивачем підроблено документи щодо нібито складання відповідачем екземенаційної сесії за 1 семестр, що створює суперечність, так як відповідач не відвідував занять. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту надання освітніх послуг та правових підстав для стягнення спірної заборгованості.
Представник позивача через систему «Електронний суд» 09.03.2026 подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої відповідач зарахований на навчання на заочну форму навчання. Згідно з ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» заочна форма здобуття вищої освіти - це спосіб організації навчання здобувачів вищої освіти шляхом поєднання навчальних занять і контрольних заходів під час короткочасних сесій та самостійного оволодіння освітньою програмою в період між ними. Тобто у системі заочного навчання відповідачу надається можливість бути допущеним до підсумкового контролю у вигляді складання екзаменів. Відповідач такою можливістю скористався. Однак, у зв`язку з тим, що відповідач не з`явився на заліково-екзаменаційну сесію у 2 семестрі 2022/2023, позивачем ініційовано питання про його відрахування. 
09.03.2026 в судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що відповвідач сплатив половину річної вартості навчання. На навчання ОСОБА_1 не з`являвся, був відрахований 06.07.2023. Останній обрав заочну форму навчання, тобто самостійне опрацювання матеріалу. Згідно журналу відвідувань відповідач лекцій не відвідував, окрім двох предметів. Вимогу екзаменаційної сесії за 1 семестр виконав. На сесію з другого семестру навчання не з`явився, у зв`язку з чим був відрахований.
20.03.2026 ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що на 2-й чи 3-й місяць навчання сказав куратору, щоб відрахував його. Він на пари не ходив, на сесії не був. Пізніше йому прийшов лист щодо сплати за навчання. Він зателефонував в деканат, де йому повідомили, що розберуться, після цього він отримав позов. Позовні вимоги не визнає. Доказів звернення до деканату у нього немає. Фактично весь навчальний час він лікувався.
В судовому засіданні 29.06.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.
Відповідач та його представник у судове засідання 29.06.2026 повторно не з"явилися. належно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення справи не подали, відтак згідно зі ст.223 ЦПК України, розгляд справи закінчено за їх відсутності. 
Судом 29.06.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 16.00 годину 13.07.2026. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 26.09.2022 між Волинським національним університетом імені Лесі Українки та ОСОБА_1 укладено договір про надання освітніх послуг №89(МЕД)2022з/маг, згідно з яким Університет узяв на себе зобов`язання за рахунок коштів вступника здійснити навчання за обраною ним спеціальністю 227.01 «Фізична терапія».
Наказом ректора Волинського національного університету імені Лесі Українки Цьося А.В. №56-С(з) ОСОБА_1 зараховано з 30.09.2022 студентом 1 курсу медичного факультету другого (магістерського) рівня вищої освіти заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 227.
Згідно з п. 12 договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Відповідно до пп. 1 п. 14 Договору вартість навчання у закладі вищої освіти за 2022/2023 навчальні роки становить 25000 грн.
Відповідно до п. 15 договору замовник вносить оплату у безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця посеместрово - за перший семестр не пізніше 10 днів з дати видачі наказу про зарахування у розмірі 12500 грн.
Пунктом 17 договору передбачено, що здобувач може бути відрахований із закладу з підстав, визначених ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», в тому числі за порушення умов договору.
Згідно з п. 18 договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг вступник та/або законний представник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно з витягом з наказу №182/с від 06.07.2023, ОСОБА_1 з 06.07.2023 відраховано зі складу студентів 1 курсу групи ФТ-61Мз медичного факультету спеціальності 227.01 "Фізична терапія, ерготерапя". ОПП "Фізична терапія" заочної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за невиконання індивідуального навчального плану.
Як вбачається з банківської виписки щодо руху коштів по рахунку позивача, 06.10.2022 ОСОБА_1 здійснено сплату за навчання у сумі12500 грн 
Отже, між сторонами виникли правовідносини на підставі договору про надання освітніх послуг.
Згідно з ч. 3 ст. 53 Закону України «Про освіту», здобувачі освіти зобов`язані, зокрема, дотримуватись умов договору про надання освітніх послуг.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено обов`язок замовника, якщо договором передбачено надання послуг за плату, оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 46 Закону України «Про освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого закладу освіти; невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.
Суд вважає, що заклад освіти виконував свої зобов`язання за договором, навчальний процес для студентів заочої форми навчання закладу тривав по 15 днів у періоди з 16.11.2022 по 30.11.2022, та з 15.05.2023 по 29.05.2023, що підтверджується журналом обліку роботи академгрупи ФТ-61Мз. 
Крім того, згідно з журналом обліку роботи академгрупи ФТ-61Мз на 1, 2 семестр 2022/2023 навчального року, ОСОБА_1 був присутній на навчальному процесі у період з 16.11.2022 по 30.11.2022 на предметах «Наукова комунікація іноземною мовою» та «Клінічний реабілітаційний менеджемент в ортопедії травмоталогії».
Відповідно до п. 4.1 Положення про організацію освітнього процесу на заочній формі навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Україники, затвердженого наказом ректора №220-з від 29.06.2022, основною формою роботи з опанування теоритичного матеріалу й засвоєння практичних навичок у системі заочного навчання Університету є самостійна робота здобувачів освіти.
Посилання представника відповідача про те, що останній вважав, що внаслідок усного повідомлення ним деканату про бажання бути відрахованим у нього зник обов"язок оплати за 2 семестр навчання, є безпідставними, зважаючи на таке.
Стаття 654 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом або не випливає із звичаїв ділового обороту.
Договір про надання освітніх послуг між сторонами укладений в простій письмовій формі, отже його розірвання вчиняється у такій же формі.
Крім того, договір передбачає, як підставу для його розірвання, згоду сторін, однак така згода сторонами спору не досягнута.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не подав до університету письмову заяву про відрахування за власним бажанням чи згодою сторін, він вважається таким, що продовжив навчання.
Посилання представника відповідача на те, що позивач повинен був відрахувати відповідача у 1 семестрі навчання за невиконання навчального плану не є слушними, з огляду на таке.
Згідно з п.17 Договору здобувач може бути відрахований із закладу з підстав, визначених ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», в тому числі за порушення умов договору.
Пункт 22 Договору про надання освітніх послуг передбачає підстави для його розірвання, а саме: 1) у разі завершення сторонами своїх зобов`язань; 2) за згодою сторін; 3) у разі неможливості виконання сторонами своїх у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до договору; 4) у разі ліквідації закладу, якщо не визначений правонаступник; 5) у разі відрахування здобувача; 6) за рішенням суду в разі порушення або невиконання однією із сторін умов договору.
Договір не містить прямого імперативного обов`язку університету як надавача послуг здійснити відрахування одержувача послуги за несплату за навчання чи/або за невиконання навчального плану, тобто це є його правом.
Строк надання освітньої послуги визначається датою зарахування здобувача та датою відрахування його з Університету.
Відповідача із закладу відраховано з 06.07.2023 в зв`язку з невиконанням індивідуального навчального плану.
Наказ про відрахування відповідача з підстав невиконання індивідуального навчального плану, ним не оскаржувався.
Згідно з інформацією про складання підсумкового контролю за результатами заліково-екзаменаційної сесісії у І семестрі 2022/2023 навчального року здобувача освіти заочної форми здобуття освіти щодо ОСОБА_1 , за розкладом заліково-екзаменаційної сесії у період з 26.11.2022 по 30.01.2023, останнім складено заліки по 4 предметах та екзамени по 3 предметах, за результатами сесії був допущений до навчання у 2 семестрі без академічної заборгованості. 
Тобто, ОСОБА_1 склав усі екзамени та заліки за 1 семестр 2022/2023 та продовжив навчання у 2 семестрі.
Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доводи представника відповідача про недопустимість та неналежність доказів факту надання освітніх послуг та правових підстав для стягнення спірної заборгованості спростовуються вищенаведеним.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 був відрахований з університету після закінчення 2022/2023 навчального року, вартість навчання за який відповідно до пп. 1 п. 14 Договору становила 25000 грн, з яких відповідачем сплачено 12500 грн., суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з останнього у користь позивача заборгованості за надану освітню послугу в розмірі 12500 грн.
Водночас, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача пені у сумі 6250 грн, 3% річних у сумі 774,66 грн. та інфляційних втрат у сумі 2267,50 грн. з приводу яких суд зазначає таке.
Пунктом 18 договору передбачено у разі несвоєчасної оплати освітніх послуг вступником сплату виконавцю пені в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
У силу вимог ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак, за змістом п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Крім того, згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Постановою Кабінету Міністрів України 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався та відмінений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року.
З 24 лютого 2022 року до дня розгляду справи в Україні триває дія воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.
Таким чином, з огляду на виникнення у відповідача зобов`язання сплатити вартість навчання за 2-й семестр 2022/2023 навчального року, беручи до уваги встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року та введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану, враховуючи, що неустойку, 3% річних, інфляційні втрати згідно зі ст.625 ЦК України позивачем нараховано після 24 лютого 2022 року, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання даного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., однак, зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги частково в сумі 12500,00 грн., тобто на 57,36% (12500,00/21792,16х100%=57,36), тому на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 1736,86 грн. (3028*57,36%=1736,86).
Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 137, 141, 258, 279, ЦПК України, ст. ст. 257, 509, 526, 610, 625 ЦК України,
УХВАЛИВ :

Позов Волинського національного університету імені Лесі Українки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинського національного університету імені Лесі Українки заборгованість за надану освітню послугу в сумі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинського національного університету імені Лесі Українки судовий збір у сумі 1736 (одну тисячу сімсот тридцять шість) гривень 86 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне найменування сторін:
Позивач - Волинський національний університет імені Лесі Українки, код ЄДРПОУ 02125102, місцезнаходження: проспект Волі, 13, м.Луцьк, Волинська область.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 13.07.2026.

Головуючий:	В. Є. ГУБАР