Номер провадження: 22-ц/813/4521/26 
Справа № 511/1778/25
Головуючий у першій інстанції Тітова Т. П.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних 
справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Громіка Р.Д., Назарової М.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 грудня 2025 року 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
30 травня 2025 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 41239,7 грн.
Позов обґрунтовано тим, що на підставі укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 200863861901 від 06 вересня 2017 року, позичальниці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 4500 грн, який пізніше було збільшено до 29200 грн.
Відповідачка не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 04 лютого 2025 року становить 41239,7 грн та складається з: 29195,3 грн – заборгованості за кредитом; 12044,4 грн – заборгованості за кредитом. 
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 09 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 200863861901 від 06 вересня 2017 року в сумі 41239,70 грн, в тому числі 29195,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 12044,40 грн заборгованість за відсотками. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тодорова О.М., просить скасувати рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
За доводами апеляційної скарги у підписаній сторонами заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування відсутня умова щодо встановленого розміру процентної ставки за користування кредитними коштами.
Паспорт споживчого кредиту не є договором, не встановлює остаточних умов кредитування, а є лише способом виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця щодо інформування споживача.
За час користування кредитом, скаржниця сплатила на користь банку грошові кошти у сумі, яка перевищує розмір тіла кредиту, відтак за відсутності погоджених умов про встановлений розмір процентів, такі кошти підлягають зарахуванню у рахунок погашення основного боргу.
Днем вручення судового рішення є день: отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п.2 ч.6 ст. 272 ЦПК України). 
Позивач АТ «ПУМБ» отримало у електронний кабінет копію апеляційної скарги та ухвали Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. 
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач АТ «ПУМБ» не скористалося. 
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2026 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (41239,70 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не відповідає наведеним вище вимогам закону, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 власноручно підписала заяву № 200863861901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно положень якої відповідач беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ». Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідачу надано кредитний ліміт у сумі 4500 грн.
У заяві також зазначено, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту відповідачу надано кредитний ліміт у сумі 4500 грн. строком на 12 місяців, зі спливом останнього продовжується на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-кого зі сторін. Процентна ставка відсотків річних 49 %. Кредит надавався шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком.
Відповідно паспорту споживчого кредиту встановлено такий порядок його повернення: щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування за наявності заборгованості за кредитом на кінець зв`язного Розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно, і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного Розрахункового періоду (включає суму нарахованих процентів за користування кредитом, суми інших обов`язкових платежів).
ОСОБА_1 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови користування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування, а також отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за цим договором, про що свідчить наявність її власноручного підпису на паспорті споживчого кредиту.
З розрахунку заборгованості за відсотками, наданого банком, убачається, що упродовж 30 листопада 2017 року по 30 жовтня 2022 року позичальниця сплатила грошові кошти, віднесені банком у рахунок сплати заборгованості за процентами в сумі 37807,33 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у той час як умови договору є обов`язковими для його сторін, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимогу у повному обсязі.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у спірному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з положеннями статей 1048-1052, 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (див. постанову Верховного Суду від 25 вересня 2023 року у справі № 755/15505/21 (провадження N 61-7121 св 23). 
Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту частини першої статті 638 та статті 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін (див. постанову Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 684/276/21 (провадження N 61-2172св22). 
Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами (див постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі №2601/15824/12 (N 61- 594св23), від 12 червня 2019 року у справі N 2-6315/11 (провадження N 61-23326св18) та від 28 квітня 2020 року у справі N 263/16688/17 (провадження N 61-16584св19).
У заяві №200663861901 від 06 вересня 2017 року відсоткова ставка за кредитом не зазначена. У цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Водночас, у вказаній заяві зазначено, що: «строк дії кредитного договору, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки».
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості посилався на Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту як невід`ємні частини кредитного договору. 
Колегія суддів зауважує, що надану позивачем Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, адже матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи і їх зміст розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи 06 вересня 2017 року заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі N 686/9664/21, від 13 січня 2025 року в справі N 336/6542/21.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі N 393/126/20 вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем із надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Отже, не заслуговують на увагу твердження банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом (див. постанову від 13 січня 2025 у справі № 336/6542/21).
Зважаючи на фактичні обставини цієї справи, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами.
З огляду на викладене вище, відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по процентами у розмірі 12044,4 грн.
Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого банком, позикодавець протягом строку кредитування зараховував платежі на погашення процентів, однак мав зараховувати за тілом кредиту, адже стягнення процентів за користування кредитними коштами не обумовлено підписаними умовами (див. постанову від 14 квітня 2025 у справі № 202/8160/22).
Так, упродовж 30 листопада 2017 року по 30 жовтня 2022 року позичальниця сплатила грошові кошти, віднесені банком у рахунок сплати заборгованості за процентами в сумі 37807,33 грн, які мали бути враховані у рахунок погашення заборгованості за тілом кредитом.
Ураховуючи, що сума зазначених вище грошових коштів, сплачених відповідачкою перевищує розмір заборгованості за кредитом, заявленої позивачем до стягнення в сумі 29195,3 грн, тому підстави для стягнення цієї заборгованості також відсутні. 
Наведеному вище місцевий суд не надав належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. 
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 грудня 2025 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн, який підлягає стягненню з позивача. 
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 09 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (ЄДРПОУ 14282829) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий          Ю.П. Лозко

Судді:           Р.Д. Громік 

М.В. Назарова