760/9883/25

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кицюк В.С., за участю: секретаря Губар Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: КП «Житлоінвестбуд-УКБ», Київська міська державна адміністрація, Перша Київська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у розпорядженні будинком шляхом скасування арешту,-
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив скасувати арешт, накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі листа Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації від 06 березня 1997 року, серія та номер 046-201.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , протягом життя остання набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не залишила заповіт, отже дочка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті матері позивач звернулась до Дев`ятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, при відкритті спадкової справи нотаріус повідомив, що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно наявний арешт на належне її матері домоволодіння. Арешт накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Головного управління капітального будівництва Київської державної адміністрації від 06 березня 1997 року, серія та номер 046-201. Зауважує, що наразі не існує установи, яка наклала арешт на будинок спадкодавця, що унеможливлює оформлення спадщини позивачем як єдиної доньки (Т.1 а.с.3-30).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (Т.1 а.с.37-38).
26.05.2025 до суду надійшов лист, у якому завідувач Першої Київської державної нотаріальної контори зазначає, що нотаріус не може бути відповідачем або заінтересованою особою (Т.1 а.с.55-56).
18.07.2025 та 22.07.2025 до суду надійшли додаткові пояснення, у яких представник КМДА зазначає, що згідно з розпорядженням КМДА від 26 листопада 2001 року №2524 «Про ліквідацію управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації» зазначене управління ліквідовано з 01 січня 2002 року без правонаступника. У КМДА з приводу заявленого питання щодо накладення арешту на спадкове майно у 1997 році відсутня будь-яка документація (Т.1 а.с.83-88, 136-139).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача, замінено відповідача Першу Київську державну нотаріальну контору у цивільній справі - на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Т.1 а.с.90). 
21.07.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому представник ЦМУМЮ (м. Київ) просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що ЦМУМЮ (м. Київ) не є належним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником Першої Київської державної нотаріальної контори, яка наклала арешт на майно (Т.1 а.с.100-135). 
Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року залучено до участі у справі третю особу Першу Київську державну нотаріальну контору (Т.1 а.с.169-171).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року витребувано у Першої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №706/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с.172-173).
23.09.2025 та 05.11.2025 до суду надійшов лист від завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду про витребування доказів (Т.1 а.с.183-185, 206-208).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року витребувано у Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №706/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с.188-189).
12.12.2025 до суду надійшли витребувані докази від Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори (Т.1 а.с.211-239).
Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.1 а.с.240-241).
Учасники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 грудня 1982 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_2 (Т.1 а.с.11, 217).
Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 21 серпня 2004 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 21 серпня 2004 року зареєстрували шлюб, прізвище після одруження ОСОБА_3 (Т. 1 а.с.12, 217 зворот).
Відповідно до копії свідоцтва Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) про право власності від 05 жовтня 2006 року серії НОМЕР_3 , жилий будинок АДРЕСА_3 , дійсно належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (Т.1 а.с.14, 223 зворот). 
Відповідно до копії листа КП КМР «КМ БТІ» від 21 січня 2025 року ПБ-2025 №79, житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 (Т.1 а.с.224 зворот).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 24 травня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с.13, 213).
Відповідно до копії заповіту від 04 вересня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданником І.В., ОСОБА_2 на випадок смерті заповіла все своє майно ОСОБА_1 (Т.1 а.с.218).
04.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 (Т.1 а.с.212 зворот).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 лютого 2025 року №412946565, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження у виді арешту (архівний запис); реєстраційний номер обтяження 1609428; зареєстровано 17.01.2005 07:24:22 за №1609428 реєстратором Перша Київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: лист, 046-201, 06.03.1997, Головне управління капітального будівництва Київської державної адміністрації (Т.1 а.с.22, 235).
Згідно з листом КП «Житлоінвестбуд-УКБ» від 21 березня 2025 року №056/01-563, КП «Житлоінвестбуд-УКБ» арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 не накладав. Згідно з розпорядженням КМДА від 26 листопада 2001 року №2524 «Про ліквідацію управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації» зазначене управління ліквідовано з 01 січня 2002 року без правонаступника (Т.1 а.с.24-25).
Відповідно до копії листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення від 28 березня 2025 року №056-2020, у Департаменті відсутня інформація щодо арешту житлового будинку АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.26).
Згідно з копією листа Першої Київської державної нотаріальної контори від 20 лютого 2025 року №925/01-16, термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені (зняті) арешти (заборони) на майно включно до 2001 року складав три роки, тому надати копію документів на підставі яких було внесено обтяження за 1997 рік не має можливості (Т.1 а.с.27, 237). 
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).
Постановою Верховного Суду України від 23 січня 2013 року визначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту.
Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент накладення заборони) державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
До інших передбачених законом випадків належить накладення арешту на об`єкти нерухомого майна органами дізнання чи слідства або судовими установами у зв`язку зі справами, що знаходяться в їхньому провадженні.
Всі вказані нормативно-правові акти, які регулювали оскаржувані правовідносини на момент їх виникнення, не містять такої підстави для накладення заборони відчуження нерухомого майна, як лист чи інший документ управління капітального будівництва обласної, Київської чи Севастопольської міської державних адміністрацій.
Відповідно до Типового положення про управління капітального будівництва обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року №895 (в редакції, чинній на момент виникнення підстави обтяження) управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації здійснює керівництво у галузі будівництва об`єктів житлово-цивільного і комунального призначення у межах своєї компетенції та виконує функції замовника будівництва цих об`єктів.
Вказане положення не передбачає функції управління по накладенню обмежень (обтяжень) на нерухоме майно громадян.
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26 листопада 2001 року №2524 «Про ліквідацію управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації» ліквідовано управління капітального будівництва з 01 січня 2002 року без правонаступника.
Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки обтяження майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості остаточно оформити право власності на майно в порядку спадкування.
Суд враховує відсутність повноважень управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації по накладенню заборони на відчуження нерухомого майна громадян на підставі якої було накладено арешт Першою Київською державною нотаріальною конторою.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.4, 7, 8, 12, 13, 76 - 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: КП «Житлоінвестбуд-УКБ», Київська міська державна адміністрація, Перша Київська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у розпорядженні будинком шляхом скасування арешту - задовольнити. 
Скасувати арешт, накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі листа Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації від 06 березня 1997 року, серія та номер 046-201.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія КИЦЮК