Справа № 645/3435/26
Провадження № 2/643/6720/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання – Вишнякової Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 225949701 від 17.01.2020 у розмірі 28 113,00 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. (Документ сформовано в системі «Електронний суд» 17.04.2026)
В обґрунтування вимог зазначив, що 17.01.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1  було укладено кредитний договір № 225949701 на суму 4 000,00 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 000,00 шляхом перерахування через банк провайдер. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 11 000,00 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Відповідно до яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 225949701 від 17.01.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 225949701 від 17.01.2020. 11.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №11/07/25-Е. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №11/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінас» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 29 686,00 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 29 686,00грн, яка складається з: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17 113, 00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 573,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідачем умови кредитного договору не виконуються, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому з останнього підлягає стягненню заборгованість.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 23.04.2026, цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Салтівського районного суду міста Харкова. 
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 20.05.2026, позов залишено без руху. 
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 28.05.2026 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази. 
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Судом встановлено, що 17.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір №225949701 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора (а.с.75 зворотній бік – 83).
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит на суму 4 000, 00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Кредит надається строком на 20 днів. (п.1.1 -1.3 договору).
18.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахунків в новій редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 5 000, 00 грн. 
19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахунків в нові редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 6 000, 00 грн.
19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахукнів в новій редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 7 000, 00 грн.
19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахукнів в новій редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 8 000, 00 грн.
19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахукнів в новій редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 9 000, 00 грн.
19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахукнів в новій редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 10 000, 00 грн.
19.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору №225949701 від 17.01.2020, відповідно до якої сторони домовились збільшити кредит на суму 1 000, 00 грн. та викласти Графік розрахукнів в новій редакції, всі інші умови договору не змінені. Загальна сума кредиту складає 11 000, 00 грн.
На підтвердження укладення договору ТОВ «ФК «ЕЙС» надало довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що договір №225949701 від 17.01.2020 був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора № S56КВ99В, направленого останньому 17.01.2020 о 14:34:33 год., на номер мобільного, а також вказані додаткові угоди до договору – збільшення суми.
На підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» надав копії електронних платіжних доручень, відповідно до яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ грошових коштів 17.01.2020 у розмірі 4 000 грн., 18.01.2020 у розмірі – 1 000, 00 грн., 19.01.2020 у розмірі – 1000, 00 грн., 1000, 00 грн., 1 000, 00 грн., 1 000, 00 грн. та 1000, 00 грн., 20.01.2020 – у розмірі 1000, 00грн., призначення платежу: переказ коштів згідно з договором №225949701 від 17.01.2020 ОСОБА_2 для зарахування на платіжну картку № 5168-75XX-XXXX-1269 . Всього загальна сума кредиту становить 11 000 грн.
З повідомлення, наданого АТ КБ «ПриватБанк» від 15.06.2026 вбачається, що на ім`я  ОСОБА_1  в Банку емітовано картку № 5168-75XX-XXXX-1269, на яку було зарахування коштів: на суму 4 000 грн.  від 17.01.2020, на суму 1 000, 00 грн від 18.01.2020, від 19.01.2020, від 19.01.2020, від 19.01.2020, від 19.01.2020, від 19.01.2020, від 20.01.2020.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до п.2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором .
Відповідно до п.4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру права вимог.
Відповідно до п.8.2. договору строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року.
28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2020 року .
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2021 року (а.с.24-27).
Додатковою угодою №27 від 31 грудня 2021 року строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2022 року. Укладанням додаткової угоди №31 від 31 грудня 2022 року та додаткової угоди №32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2023 року та 31 грудня 2024 року відповідно.
Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, у зв`язку з чим 14.04.2020 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним договором №225949701 від 17.01.2020 до відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 25 869,00 грн, відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги №74.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. Предметом даного договору є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. Додатковою угодою №2 від 02.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022. Додатковою угодою №3 від 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №225949701 від 17.01.2020 до відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 28 113,00 грн.
11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 14.07.2025 до договору факторингу №11/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором №225949701 від 17.01.2020 до відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 29 686,00 грн .
Таким чином, право вимоги по кредитному договору №225949701 від 17.01.2020 були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі реєстру, який оформлений належним чином.
Відповідно до п.п.1.3, 1.4, 1.5, 1.6 Договору від 17.01.2020, Кредит надається строком на 20 (двадцять) днів. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 1,66 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (далі – «Процентна ставка»), починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. З урахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 607,56 відсотків річних. Розрахунок сукупної вартості Кредиту та Термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору).
Відповідно до пункту 4.2. договору сторони погоджуються, що у випадку користування Позичальником Кредитом понад строк встановлений пунктом 1.3. Договору, або додатковими угодами між Сторонами то зобов`язання позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена пунктом 1.4. цього договору процентна ставка менша ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною пунктом 1.4.-1.5. договору скасовуються з момент початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту.
Згідно з пунктом 4.3. договору сторони погодили, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 % розповсюджуються на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого пунктом 1.3. договору.
За змістом пункту 4.4. договору сторони погоджуються що проценти, нараховані згідно пункту 4.2. та пункту 4.3. договору після закінчення строку кредиту, визначеного в пункті 1.3. цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України.
Таким чином, сторонами було погоджені всі істотні умови договору, порядок повернення кредиту та сплати процентів.
Отже, у договорі сторони погодили порядок нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом за процентною ставкою в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у порядку частини 2 статті 625 ЦК України.
Свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 не виконав.
Як вбачається з розрахунків заборгованості та виписки з особового рахунку за кредитним договором 225949701 від 17.01.2020, заборгованість відповідача становить 29 686, 00грн., що складається з: 11 000,00 грн. - суми заборгованості за тілом; 17 113,00грн. - суми заборгованості за процентами, 1 573, 00 грн – штрафні санкції.
При цьому позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 28 113,00 грн., яка складається із: 11 000,00 грн. - суми заборгованості за тілом; 17 113,00грн. - суми заборгованості за процентами.
Нарахування процентів відповідає умовам укладеного між сторонами договору.
При цьому, суд звертає увагу на те, що на підставі частини 2 статі 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Нарахування процентів за кредитним договором на підставі частини 2 статті 625 ЦК України у розмірі 1,70%, що передбачено пунктами 4.2. - 4.4. договору, здійснювалось по 26.04.2020 року.
Тому відповідач не може бути звільнений від сплати процентів, нарахованих за понадстрокове користування кредитом у порядку частини 2 статті 625 ЦК України на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено звільнення від такої відповідальності у випадку нарахування платежів включно з 24 лютого 2022 року.
Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11 000, 00 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 17 113,00 грн., суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Щодо витрат на правову допомогу.
У позовній заяві представник позивача, крім іншого, просив суд стягнути на його користь судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7000 грн.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.
На підтвердження розміру понесених ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги в суді, позивачем подані наступні документи: копія довіреності від 11.08.2025 (а.с.47), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.46), копія акту прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 на суму 7 000 грн. (а.с.45), копія договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.43), копія Додаткової угоди №25770907151 від 01.09.2025 (а.с.44).
Згідно із п. 3.6 договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.
Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю (7000,00 грн.) є неспівмірним із складністю справи та затраченим часом на надання таких послуг. Заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,274-279,354ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 225949701 від 17.01.2020 у розмірі 28 113 /двадцять вісім тисяч сто тринадцять/ грн. 00 коп. яка складається із: 11 000,00 грн. - суми заборгованості за тілом; 17 113,00грн. - суми заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп., а всього 5 662 грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 24.07.2026.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», місце знаходження юридичної особи: 02094, м. Київ, вулиця Юрія Поправки, 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя    Т.М.Довготько