ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 р. 	Справа № 520/1432/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 15.01.26 у справі № 520/1432/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також - відповідачі), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.12.2023 № 932450125904 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 01.01.2024 року.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2025 рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24 залишено без змін.
25.06.2025 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 з поданням відповідачем звіту.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
15.12.2025 до суду надійшов звіт відповідача, в якому він просив прийняти звіт щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 23 травня 2024 року у справі № 520/1432/24.
Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича (РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича (РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича про те, що за правилами частини 7 статті 382-3 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.
Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Фатхутдінова Василя Гайнуловича про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами другою та третьою статті 382-3 КАС України.
07.01.2026 до суду надійшло клопотання від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому Управління просить відповідно до ч. 5 ст. 382-3 КАС України скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 06.01.2026 ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24 виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області в повному обсязі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у порядку ч. 5 ст. 382-3 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 520/1432/24 про відмову у задоволенні клопотання про скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24 про накладення штрафу за невиконання судового рішення. Звільнити керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від сплати штрафу в порядку ст. 382-3 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 проведено перерахунок пенсії позивача, рішення № 932450125904 від 06.01.2026. Сума коштів по перерахунку станом на 22.01.2026 за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 становить 64284,28 грн. Згідно інформації, наданої відділом опрацювання документації №1, сума коштів по перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 нарахована, але не виплачена в сумі 64 284,28 грн. Виплата даного боргу по судовому рішенню проводиться згідно Постанови КМУ № 821 від 14.07.2025. Кошти на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 “Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду” і визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету України за цією програмою. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік, що передбачає 250 млн. грн на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень. Таким чином, нараховані кошти на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 будуть виплачені за наявності бюджетних призначень Головному управлінню Пенсійному фонду України у Київській області на цю мету. Отже, виділення коштів із державного бюджету фінансування пенсійних виплат не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності та накладення штрафу. При цьому 27.01.2026 Управління звернулося до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виділення коштів на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 траня 2024 року у справі № 520/1432/24 за позовом ОСОБА_1 . Таким чином, Управління вжило всіх конкретних, залежних від нього заходів, з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24. 
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджено, що 07.01.2026 до суду надійшло клопотання від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому Управління просить відповідно до ч. 5 ст. 382-3 КАС України скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 06.01.2026 ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24 виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області в повному обсязі.
Приймаючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в порядку ч. 5 ст. 382-3 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази не свідчать про виконання судового рішення у повному обсязі.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 5 ст. 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Суд на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень, на суму штрафу, який було накладено за такі самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.
Оцінюючи доводи відповідача про наявність підстав для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі № 520/1432/24 на підставі частини п`ятої статті 382-3 КАС України, колегія суддів зауважує, що вказані відповідачем положення не передбачають можливості скасування ухвали суду про накладення штрафу.
З аналізу диспозиції ч. 5 ст. 382-3 КАС України вбачається, що законодавець наділяє суд правом зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати, але не надає суду повноважень скасовувати ухвалу про накладення штрафу у зв`язку з поданням відповідного клопотання суб`єктом владних повноважень.
Таким чином, заявлене відповідачем клопотання про скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 виходить за межі правового регулювання, встановленого ч. 5 ст. 382-3 КАС України, та ґрунтується на неправильному тлумаченні змісту вказаної норми.
Окрім того, суд зазначає, що зазначена норма прямо пов`язує можливість зменшення розміру штрафу або звільнення від його сплати з моментом розгляду звіту про виконання судового рішення.
Водночас, станом на час розгляду поданого клопотання відповідачем не подано звіту, який би відповідав вимогам статті 382-2 КАС України та який міг бути предметом судового розгляду в порядку статей 382-2, 382-3 цього Кодексу.
Фактично, відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування наслідків, передбачених ч. 5 ст. 382-3 КАС України, за відсутності процесуальної передумови, з якою закон пов`язує можливість їх застосування, а саме за відсутності належного звіту про виконання судового рішення та його розгляду судом, а також відсутності доказів виконання судового рішення у цій справі.
Окрім того, суд зауважує, що резолютивною частиною рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 відповідача було зобов`язано перерахувати та виплатити пенсію позивачу у визначений судом спосіб, починаючи з 01.01.2024.
Таким чином, належним виконанням судового рішення в даному випадку є досягнення фактичного результату у вигляді реальної виплати пенсії у розмірі, визначеному внаслідок такого перерахунку, з урахуванням усіх належних доплат та заборгованості за минулий період.
Водночас, з наданих відповідачем доказів слідує, що попри здійснення нового розрахунку пенсії на виконання судового рішення, відповідач продовжив виплачувати позивачу пенсію у попередньо встановленому, меншому розмірі, не виплативши різницю між нарахованою за судовим рішенням сумою та фактично виплаченою.
Так, відповідачем разом із клопотанням до матеріалів справи надано, зокрема, рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 932450125904 від 06.01.2026, довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період з 01.01.2024 по 31.01.2026, а також розрахункові матеріали щодо індексації пенсії.
Разом з тим, вказані докази не підтверджують належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24.
Із довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 випливає, що відповідач визначив розмір пенсії, призначений за правилами ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак фактична виплата пенсії здійснювалась у меншому розмірі, а саме у розмірі пенсії, обчисленої за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зокрема, у зазначеній довідці відповідачем визначено, що розмір пенсії позивача, нарахований відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, з урахуванням індексації, становив: у січні–лютому 2024 року — 7794,72 грн, у березні–листопаді 2024 року — 8187,40 грн, у грудні 2024 року – лютому 2025 року — 8444,38 грн, а з березня 2025 року — 9086,40 грн. Водночас фактична виплата пенсії у зазначені періоди здійснювалась у значно меншому розмірі, а саме: 5211,32 грн у січні–лютому 2024 року, 5604,00 грн у березні 2024 року, 5882,46 грн у грудні 2024 року – лютому 2025 року та 6524,48 грн з березня 2025 року.
Таким чином, за розрахунками відповідача, щомісячна різниця між нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії становила від 2561,92 грн до 2583,40 грн, а загальна сума невиплаченої пенсії за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 склала 64 284,28 грн, що відображено у підсумковому рядку зазначеної довідки.
Водночас рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 01.01.2024.
Суд наголошує, що реальне виконання рішення суду полягає у фактичному приведенні пенсійних правовідносин у стан, визначений судом, тобто у виплаті пенсії саме в тому розмірі та за тим правовим механізмом, який прямо визначений у резолютивній частині рішення суду.
Однак у поданих відповідачем матеріалах відсутні докази фактичної виплати позивачу пенсії у розмірі, який є результатом правильного застосування ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ у редакції до 11.10.2017, з урахуванням встановленого судом способу обчислення пенсії.
Отже, надані відповідачем докази не свідчать про виконання судового рішення у повному обсязі.
Саме по собі здійснення нарахування без подальшої виплати не може вважатися виконанням судового рішення, оскільки не усуває порушення прав позивача, встановлене судом.
Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративний суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Суд звертає увагу, що положення частини п`ятої статті 382-3 КАС України передбачають можливість звільнення від сплати штрафу або зменшення його розміру виключно за наявності належних та достатніх доказів, які підтверджують вжиття керівником суб`єкта владних повноважень усіх необхідних, реальних та вичерпних заходів, спрямованих на виконання судового рішення.
Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали керівником Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області були вчинені будь-які дії, які б свідчили про фактичне усунення порушення, встановленого судовим рішенням від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24, та про його виконання у повному обсязі та у спосіб, визначений резолютивною частиною цього рішення.
Окрім того, відповідачем до суду першої інстанції не надано доказів відсутності бюджетних асигнувань, необхідних для виконання судового рішення, а також не підтверджено вжиття керівником суб`єкта владних повноважень усіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань.
Відповідні докази щодо звернення до уповноважених органів, ініціювання виділення додаткових бюджетних коштів або вжиття інших організаційних та управлінських заходів до суду першої інстанції не подано.
При цьому, колегія суддів уважає за необхідне зауважити, що сам по собі факт відсутності коштів на відповідному рахунку не може бути розцінений як достатня та безумовна підстава для звільнення від відповідальності, оскільки обов`язок забезпечення виконання судового рішення покладається саме на суб`єкта владних повноважень та його керівника.
Окрім того, застосування штрафу, як заходу процесуального примусу, спрямоване на забезпечення належного та своєчасного виконання судових рішень і не може бути нівельоване лише посиланням на загальні обставини фінансування чи складну економічну ситуацію в державі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач не довів наявності умов, з якими ч. 5 ст. 382-3 КАС України пов`язує можливість зменшення розміру штрафу або звільнення від його сплати, у зв`язку з чим підстави для застосування зазначеної норми у даному випадку відсутні.
Щодо вказаних в апеляційній скарзі обставин про звернення 27.01.2026 Управління до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виділення коштів на виконання рішення від 23.05.2024 у справі № 520/1432/24, колегія суддів зауважує на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, суд апеляційної інстанції в силу імперативної дії ч. 4 ст. 308 КАС України позбавлений можливості прийняти нові докази без встановлення причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.
Із доводів апеляційної скарги слідує, що дії, вчинені відповідачем для виконання рішення у вказаній справі, здійснені останнім після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 15.01.2026.
Разом із тим суд апеляційної інстанції в силу положень КАС України позбавлений можливості розглядати у даному провадженні нові підстави, обставини та докази в їх обґрунтування, а саме: звернення від 27.01.2026 Управління до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, лист № 2800-030102-9/11385 (вх. 336/16 від 16.02.2026) Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, які датовані після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали та, відповідно, ним не досліджувались.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Разом із тим аналіз статті 382 КАС України дозволяє дійти висновку, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), а тому для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення, це саме стосується і питання щодо накладення штрафу.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17.
З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги про звільнення керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від сплати штрафу колегія суддів уважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вирішення таких вимог у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким у даному випадку є Харківський окружний адміністративний суд.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 у справі № 520/1432/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова