Справа № 201/14967/25 
Провадження № 2/201/53/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року    м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Демидової С.О.,
присяжних Лормана Л.Л. Магро В.С.
з секретарем судового засідання Терновою А.В.
за участі:
представника заявника Шпака В.І.
заявника ОСОБА_1 
заявника ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оголошення військовослужбовця померлим,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до суду із заявою, де заінтересовані особи є Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оголошення померлим зниклим безвісті, в ході участі в бойових діях знаходячись в районі між населеними пунктами Хрестище – Сідорове – Богородичне, Краматорського району, Донецької області за обставин, що загрожували йому смерті, під час участі у бойових діях та під час захисту Батьківщини внаслідок та під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, під час воєнного стану, солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оператора 2 відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В обґрунтування своєї заяви заявники посилалися на те, що 18 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. В шлюбі народилась спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ у справі № 201/15465/14-ц від 05 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.
Керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 призвано відповідно до Указу Президента України від № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період – 15 червня 2022 року.
31 липня 2022 року Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 213 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оператора 2 відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що 17 липня 2022 року зник безвісті поблизу населеного пункту Богородичне, Краматорського району, Донецької області.
20 серпня 2022 року командиром в/ч НОМЕР_1 затверджено акт проведення спеціального розслідування за № 623, під час проведення якого встановлено обставини та факти, а саме: ОСОБА_3 17 липня 2022 року на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 30 червня 2022 року № 472 виконував бойове завдання за призначенням у районі бойових дій, у західній частині лісу між населеними пунктами Хрестище-Сідорове-Богородичне, Краматорського району Донецької області, з метою розгортання на вогневих позиціях із завданням нанести максимального ураженням підрозділам противника.
17 липня 2022 приблизно о 12:30 під час перебування підрозділу, на визначених позиціях у лісі, особовий склад роти вогневої підтримки потрапив під мінометний обстріл з боку підрозділів збройних сил російської федерації.
На момент початку обстрілу солдат ОСОБА_3 перебував на позиціях роти вогневої підтримки. Після закінчення ворожого мінометного обстрілу та перевірки особового складу, виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 , зв?язок із ним втрачено, місце його перебування відомо не було.
Пошук його результатів не дав.
За результатами проведення службового розслідування прийнято рішення вважати ОСОБА_3 таким, що зник безвісті 17 липня 2022 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, знаходячись в районі між населеними пунктами Хрестище-Сідорове-Богородичне, Краматорського району, Донецької області.
Згідно до Витягу з Єдиного Реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20230912-536 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оператор 2 відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 - 08.09.2023 року набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, на території бойових дій (під час воєнних дій).
Таким чином, ОСОБА_3 є особою, що зникла безвісти 17 липня 2022 року, в ході участі в бойових діях знаходячись в районі між населеними пунктами Хрестище-Сідорове-Богородичне, Краматорського району, Донецької області, у якому згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року ( НОМЕР_4 ) де в період часу з 02 червня 2022 року по 14 вересня 2022 року велись бойові дії, у зв?язку з чим ствердним є висновок, що ОСОБА_3 зник безвісти в умовах активних бойових дій, за обставин, що загрожували його життю та здоров?ю.
Згідно до листа Об?єднаного центру координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 30 липня 2025 року за вих. № 34.7-зв-6343 інформації, яка б підтверджувала перебування в полоні ОСОБА_3 відсутня.
Відповідно до листа ОСОБА_4 з Питань поводження з військовополоненими від 26 жовтня 2022 року за № 222/КШ/3576 інформації, яка б підтверджувала перебування в полоні ОСОБА_3 — відсутня.
11 жовтня 2022 року розпочато досудове розслідування та внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 12022041650001400 за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 .
За клопотанням потерпілої ОСОБА_1 дане кримінальне провадження передано до відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області для проведення розслідування за місцем проживання потерпілої.
Заявники звертаються до суду з метою забезпечення своїх прав та законних інтересів, в тому числі для реалізації спадкового права, яке виникає у зв`язку з визнанням ОСОБА_3 померлим (а.с. 2-10).
23 січня 2026 року представником Міністерства оборони України було подано пояснення в яких останній зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1613-ІV (зі змінами) (далі – ЦПК України) окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи цього, для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в окремого провадження справи про визнання фізичної особи відсутньою чи оголошення її померлою
ОСОБА_5 ознакою окремого провадження є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження.
Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту заявники зазначають, що оголошення померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , необхідне для отримання свідоцтва про смерть та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань з захисту Батьківщини та оформлення спадщини. 
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється у порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з п. 1, пп. 1, п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі – ЗУ №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві (далі – одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особами, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у р загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. 
Відповідно до ч. І ст. 161 ЗУ № 2011-ХІІ право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). 
Згідно з абз. 1, 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі – Постанова № 168) сім`ям загиблих військовослужбовців виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. 
Особи, які мають право на отримання одноразової допомоги, передбаченої Постановою № 168, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 Постанови № 168, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
Задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право.
Окрім того зазначили що передумовами для оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями є: 1) закінчення воєнних дій. 
Воєнні дії на території України тривають у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації, внаслідок чого відповідно до положень Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VІІІ (зі змінами) на всій території України указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 було введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України. 
Тобто, факт початку та завершення воєнних дій передбачає прийняття відповідних рішень уповноваженими суб`єктами владних повноважень. 
Зважаючи на зазначене вище, Міністерство оборони України вважає, що воєнні дії у розумінні ч. 2 ст. 46 ЦК України на території, де зник безвісти батько заявниці, не завершились, в силу чого суду відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення ОСОБА_3 померлим.
(а.с.90-100).
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2025 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 46-47).
Ухвалою судді від 01 грудня 2025 року провадження у справі було відкрито та задоволено клопотання заявника про витребування доказів (а.с. 51-53).
15 грудня 2025 року на адресу суду надійшла витребувана інформація з управління з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин (а.с. 61-63)
16 лютого 2026 року на адресу суду надійшла витребувана інформація з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими (а.с. 67).
08 січня 2026 року на адресу суду надійшли витребувана інформація з Міністерства внутрішніх справ (а.с. 85-86).
09 січня 2026 року від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 81)
25 лютого 2026 року представником Міністерства оборони України подано клопотання про витребування (а.с. 120-124), яке ухвалою суду від 12 квітня 2026 року було задоволено (а.с 165-166).
18 травня 2026 року на виконання ухвали суду про витребування Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі було надано витребувану інформацію (а.м. 172-179).
В судовому засіданні заявники та представник підтримали заяву та наполягала на її задоволенні.
Суд, розглянувши подані заявниками матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.
Так, судом встановлено, що 18 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_5 (а.с. 18).
Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 березня 2015 року справа № 201/15565/14 шлюб було розірвано (а.с. 19-20).
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , на підтвердження чого надано свідоцтво про народження Серія НОМЕР_6 (а.с. 13).
31 липня 2022 року Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 213 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оператора 2 відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що 17 липня 2022 року зник безвісті поблизу населеного пункту Богородичне, Краматорського району, Донецької області (а.с. 32).
20 серпня 2022 року командиром в/ч НОМЕР_1 затверджено акт проведення спеціального розслідування за № 623, під час проведення якого встановлено обставини та факти, а саме: ОСОБА_3 17 липня 2022 року на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 30 червня 2022 року № 472 виконував бойове завдання за призначенням у районі бойових дій, у західній частині лісу між населеними пунктами Хрестище-Сідорове-Богородичне, Краматорського району Донецької області, з метою розгортання на вогневих позиціях із завданням нанести максимального ураженням підрозділам противника.
17 липня 2022 приблизно о 12:30 під час перебування підрозділу, на визначених позиціях у лісі, особовий склад роти вогневої підтримки потрапив під мінометний обстріл з боку підрозділів збройних сил російської федерації.
На момент початку обстрілу солдат ОСОБА_3 перебував на позиціях роти вогневої підтримки. Після закінчення ворожого мінометного обстрілу та перевірки особового складу, виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 , зв?язок із ним втрачено, місце його перебування відомо не було.
Пошук його результатів не дав.
За результатами проведення службового розслідування прийнято рішення вважати ОСОБА_3 таким, що зник безвісті 17 липня 2022 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, знаходячись в районі між населеними пунктами Хрестище-Сідорове-Богородичне, Краматорського району, Донецької області (а.с. 32-42)
11 жовтня 2022 року розпочато досудове розслідування та внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 12022041650001400 за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 (а.с. 43)
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зник на території бойових дій (а.с. 21-22).
Згідно до листа ОСОБА_4 з Питань поводження з військовополоненими від 26 жовтня 2022 року за № 222/КШ/3576 інформації, яка б підтверджувала перебування в полоні ОСОБА_3 — відсутня (а.м. 29).
30 липня 2025 року Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України на адвокатський запит повідомлено, що наявна інформацію стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про факт його зникнення (а.с. 30) 
02 червня 2026 року Центральним управлінням цивільно – військового співробітництва генерального штабу збройних сил України надано інформацію що тіло військовослужбовця ОСОБА_3 не виявлено, серед полеглих оборонців Міністерством оборони не значиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанову Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22 (провадження № 61-14338св23)).
Заявники у заяві про оголошення ОСОБА_3 померлим, посилаються на результати службового розслідування, військової частини НОМЕР_1 , зазначив, що ОСОБА_3 зник безвісти 17 липня 2022 року в ході участі в бойових діях знаходячись в районі між населеними пунктами Хрестище – Сідорове – Богородичне, Краматорського району, Донецької області за обставин, що загрожували його смерті, під час участі у бойових діях та під час захисту Батьківщини внаслідок та під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, під час воєнного стану.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки за наданими до заяви документами ОСОБА_3 зник безвісти в районі проведення воєнних дій, які до теперішнього часу не припинені, вказана заява про оголошення його померлим не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 308, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оголошення військовослужбовця померлим –залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2026 року 

Суддя       С.О. Демидова

Присяжні:      Л.Л. Лорман

В.С. Магро