ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
15 вересня 2026 року | Справа № 280/6353/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в якій просить суд: 
визнати протиправним та скасувати висновок Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 27.04.2026 відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_1 , про встановлення в його діях дисциплінарного проступку;
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 377 від 26.05.2026 «Про застосування до працівника УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарного стягнення», про наявність у діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП ознак дисциплінарного проступку та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції Департаменту патрульної поліції № 1267 о/с від 19.06.2026 «По особовому складу» в частині звільнення із служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП;
поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого лейтенанта поліції, інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП;
стягнути з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2026 по день ухвалення рішення у справі;
стягнути з Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 усі судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем при накладенні дисциплінарного стягнення не було дотримано вимог Закону України «Про національну поліцію» та порушенні норми Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а фактичний виклад обставин щодо подій, на які є посилання в наказі, не відповідають дійсності. Твердження відповідача 1 про те, що позивач нібито керував транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння стало в подальшому ключовою обставиною, яка покладена в основу висновку службового розслідування від 27.04.2026 та наказу Департаменту патрульної поліції №377 від 26.05.2026. Проте, позивач вважає, що дана обставина не підтверджена, оскільки відповідно до постанови Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 09.06.2026 у справі №335/4328/26, про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 638420 УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, прийнято рішення – закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що службовим розслідуванням не було забезпечено належної перевірки всіх обставин події, висновки службового розслідування не містять жодного доказу, який би підтверджував версію про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Дисциплінарною комісією не враховано надані пояснення позивача, не досліджено суперечності щодо фактичного перебігу події, зокрема, належність та послідовність дій наряду інспекторів поліції «ХИЖАК-0201». Внаслідок цього дисциплінарна комісія фактично ототожнила факт складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та винесення постанови за ч.1 ст.126 КУпАП із доведеністю вини позивача, хоча самі по собі зазначені процесуальні документи не є безумовним підтвердженням факту вчинення особою відповідних правопорушень. Посилається на те, що згідно з частинами 2, 3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. 
Ухвалою суду від 29 червня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 
14 липня 2026 від відповідача І до суду надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення вимог з посиланням на те, що підставою для звільнення позивача визначено п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисціплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. З урахуванням обставин викладених у висновкі службового розслідування, вважає спірні накази законними та обґрунтованими, а позовні вимоги безпідставними. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
17 липня 2026 від відповідача ІІ надійшов відзив на позовну заяву, з тексту якого вбачається, що з даним позовом Управління патрульної поліції повністю на погоджується та вважає його безпідставним та таки, що не підлягає задоволенню. Матеріалами службового розслідування, встановлено, що 12.04.2026 о 04 год 55 хв нарядом «Хижак-0201», під час триваючої комендатської години було зупинено транспортний засіб AUDI A6, підкеруванням старшого лейтинанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти №4 батальону №2 полку УПП в Запорізькій області ДПП. Під час розмови з ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатора «Drager Alcotest»). Відповідно до результату тесту від 12.04.2026 установлено показник у 2,75% алкоголю в організмі, що підтвердило факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Під час службового розслідування дисциплінарною комісією на підставі наявних матеріалів, їх аналізу та співставлення з положеннями та вимогами законодавства України, встановлено факт учинення старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 порушень службової дисципліни, які виразилися у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та під час комендантської години, запровадженої на території громад, які входять до складу Запорізького району. Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що характер учиненого старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку є несумісним із подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України. Враховуючи вказане, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
21.07.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема зазначено, що посилання відповідача на те, що позивач не заперечував результатів огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest», не підтверджує наявності дисциплінарного проступку. Відповідач фактично підміняє предмет доказування, отожнюючи наявність алкоголю в організмі особи із фактом керування транспортним засобом. Однак, дисциплінарне стягнення застосовано не за перебування особи у стані алкогольного сп`яніння як таке, а саме за нібито керування автомобілем у такому стані. Отже, навіть за умови відсутності спору щодо результатів огляду дисциплінарна комісія була зобов`язана довести іншу, визначальну обставину – факт керування транспортним засобом. Саме ця обставина постановою Вознесенського районного суду від 09.06.2026 у справі №335/4328/26 визнана недоведеною.
Також, 22.07.2026 до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя по справі №335/4253/26, яким позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке перебачена ч.1 ст.126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності – закрито.
Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з поясненням сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.
З лютого 2016 року ОСОБА_1 (позивач) проходив службу в Управлінні патрульної поліції. На час спірних правовідносин, позивач знаходився на посаді інспектора взводу №1 роти №4 батальону №2 полку управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.
З наявним в матеріалах справи доказів вбачається, що 12.04.2026 о 04год 55хв нарядом «Хижак-0201», під час тривалої комендатської години, за адресою: бульвар Марії Примаченко, 8 у місті Запоріжжя зупинено транспортний засіб AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1 . Під час зупинки автомобіля було зафіксовано, що місце водія було порожнім, на першому сидінні, яке знаходиться поряд з місцем водія знаходився старший лейтинант поліції ОСОБА_1 – інспектор взводу №1 роти 34 батальону №2 полку УПП в Запорізькій області ДПП. Інспекторами було зроблено припущення, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, оскільки знаходився поряд з порожнім кріслом водія.
Під час розмови з ОСОБА_1 указаним поліцейськими наряду патрульної поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пройшов на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатора «Drager Alcotest»). 
Відповідно до результату тесту від 12.04.2026 №209 установлено показник у 2,75 ‰ алкоголю в організмі, що підтвердило факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. 
Із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння старший лейтенант поліції ОСОБА_1 погодився. 
ОСОБА_1 , працівниками поліції було інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, тобто за порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України. 
Також, визначивши позивача водієм ТЗ, працівниками поліції було винисено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №7010570 від 12.04.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - керування ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування; п.2.1.ґ ПДР – відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. 
На підставі доповідної записки «про можливе порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння» наказом №889 від 12.04.2026 було призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.
27 квітня 2026 складено Висновок службового розслідування, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної ч.1 ст.64 Закону України «Про дорожній рух» пп.1,6 ч.3 с.1 Дисциплінарного статуту, пп.ґ п.2.1, пп.а п.2.9 Правил Дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, керуючись наказом Національної поліції України від 19.07.2022 №507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, застосовано до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0015391) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №377 від 26.05.2026 «Про застосування до працівника УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарного стягнення», старшого лейтенанта поліції, інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_1 було визначено особою, яка керувала транспортним засобом «AUDI A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » у стані алкогольного сп`яніння та без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі наведеного було прийнято рішення про наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку та наказано застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1267 о/с від 19.06.2026 «По особовому складу», відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 26.05.2026 № 377, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти № 4 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП - звільнено зі служби в поліції. 
Позивач вважає, що на момент завершення дисциплінарного провадження в матеріалах справи відсутні, як будь-які належні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованих адміністративних правопорушень, так і належні правові підстави притягнення його до найсуворішої міри дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Зазначені рішення прийняті передчасно, ґрунтуються на обставинах та висновках, які є предметом судового оскарження та не підтверджені рішенням суду. 
Як вбачається з тексту позовної заяви та наданими позивачем доказами, останній не погоджується з встановленими дисциплінарною комісією фактами, оскільки під час зупинення він не знаходився за кермом автомобіля.
Зазначає, що висновок відповідача про нібито умисне пересадження позивача з місця водія на пасажирське сидіння не підтверджується відеоматеріалами, які є найбільш об`єктивними та незалежними доказами обставин події. 
Єдиною підставою для такого висновку стали пояснення окремих працівників поліції та писові пояснення ОСОБА_2 . Разом із тим, жоден відеозапис не зафіксував самого моменту пересадження, а матеріали службового розслідування не містять жодного об`єктивного доказу перебування позивача за кермом. Більш того, постановою Вознесенівського районного суду встановлено, що письмові пояснення ОСОБА_2 не можуть визнаватися належними доказом, оскільки особу свідка належним чином не встановлено, він не з`явився до суду, а викладені ним обставини не знайшли підтвердження іншими доказами. Крім того, зміст пояснень є внутрішньо суперечливим та не узгоджується із відеозаписами, які фіксують інший порядок розвитку подій.
Посилаючись на положення ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту «Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайоньої необхідності чи необхідної оборони», позивач вважає, що спірний наказ прийнятий з порушенням норм права.
Як вбачається з матеріалів справи, патрульними поліцейськими за фактом порушення ч.1ст.130 КУпАП було складено протокол ЕПР1 №638420 від 12.04.2026 о 04:55 год. 
Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя було розглянуто справу №335/4328/26 про адміністративне правопорушення за зазначеним протоколом, що надійшла з Укравління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про ритягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Як вбачається з тексту Постанови суду від 09.06.2026, судом встановлений факт того, що на момент зупинення автомобіля «AUDI A6» д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_1 за кермом не знаходився, а автомобілем керувала якась людина, одягнена в одяг марки «Guess». Також, з наявного в матеріалах справи відеозапису, судом встановлено, після зупинки транспортного засобу один із поліцейських підходить до автомобіля, при цьому в салоні вмикається освітлення, що дає можливість чітко встановити, що місце водія є порожнім, тоді як на пасажирських сидіннях перебувають чотири особи, одна особа попереду, три особи позаду. Судом зазначено, що відеозапис не містить фіксації факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , так само як і не зафіксовано моменту пересідання однієї людини з місця водія на пасажирське. За таких обставин, суд вважає, що встановлення винної особи, яка керувала транспортним засобом, є неможливим.
Тому, судом постановлено провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вказане, керуючись вимогами ч.6 ст.78 КАС України, яка передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою, суд не може приймати доводи відповідача стосовно порушення ОСОБА_1 норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також, до канцелярії суду 22.07.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме рішення Вознесенівського районного суду Запорізької області по справі №335/4253/26 провадження №2-а/335/101/2026 від 15.07.2026, яким було ухвалено задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Скасовано постанову про накладенння адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7010570 від 12.04.2026, винесену відносно ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст.126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00грн. Провадження по справі про притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126КУпАП - закрити.
У вказаній постанові судом зокрема зазначено, що відеозапис не містить фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , так само як і не зафіксовано моменту пересідання однієї з осіб з місця водія на пасажирське. Судом заначено, що за таких обставин встановлення винної особи, яка керувала транспортним засобом, є неможливим. Крім того, судом встановлено, що транспортний засіб не належить ОСОБА_1 , не перебуває і не перебував у його користуванні, жодних документів на зазначений автомобіль за ним не рахується.
Враховуючи зазначене, при вирішенні данного спору, суд не може досліджувати докази, які вже було досліджено в інших судових процесах та судом надано їм належну оцінку. Тому, посилання відповідачів на те, що позивачем було скоєно правопорушення передбачене нормами КУпАП є хибними. 
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про національну поліцію» №580-VIII.
Частинами першою та другою ст.19 вказаного Закону визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
Як вбачається з наявних матеріалів службового розслідування, позивачем зазначено, що: «12.04.2026 перебуваючи на бульварі ОСОБА_3 , м. Запоріжжя (точного часу та адреси не пам`ятаю) компанія невідомих для мене людей на транспортному засобі AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1 , запропонувала підвезти мене додому. Я погодившись сів на переднє пасажирське місце. Даний транспортний засіб мені не належить. У моєму користуванні також не перебуває. Доступу до управління указаним транспортний засобом не мав. Наголошую, що я не керував указаним транспортним засобом як раніше, так і в момент зупинки його поліцейськими. На момент мого перебування у салоні указаного транспортного засобу мені не було відомо про стан сп`яніння водія, та про те, що за можливості зупинки транспортного засобу поліцейськими, він здійснить спробу уникнути адміністративної відповідальності, зокрема пересісти на заднє пасажирське сидіння. Після зупинки указаного транспортного засобу, водій (не пам`ятаю хто саме) пересів на заднє пасажирське сидіння, де перебувало вже 2 особи, а я у свою чергу вийшов на вулицю до поліцейських з пасажирського місця. З самого початку спілкування з поліцейськими, я пояснював, що не був водієм та указаним транспортним засобом не керував. З приводу порушення комендантської години пояснюю, що на момент зупинки поліцейськими я думав, що період комендантської години вже завершено, оскільки точно не знав котра година. Наголошую, що моє перебування за указаною адресою було у вихідний день та не пов`язане із виконанням службових обов`язків». 
В матеріалах справи, окрім пояснень осіб, що знаходились в автомобілі, який було зупинено, містяться пояснення патрульних поліцейських та поліцейських, яких було викликано до місця події, з підстав затримання співробітника, так поліцейський УПП в Запорізькій області ДПП НПУ полковник поліції Трипольський О.М., інспектор ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП старший лейтенант поліції Полєщук Д.І. старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , інспектор взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Дунда П.В., та поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Запорізькій області ДПП, сержант поліції ОСОБА_5 пояснили, що під час перевірки встановлено, що транспортним засобом керував ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння кінцівок пальців рук, порушення координації рухів та мови. Так, після зупинки транспортного засобу лейтенант поліції ОСОБА_6 підійшов до водійських дверей та побачив, як водій намагався уникнути відповідальності шляхом переміщення з місця водія на переднє пасажирське сидіння, після чого залишив транспортний засіб.
Оглянувши надані поліцейськими поясненння в межах службового розслідування, враховуючи надані письмові пояснення сторін по справі, суд вважає, що поведінка позивача є такою, що підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. А саме, знаходження представника влади в стані алкогольного сп`янінні під час комендантської години, в районі нічного розважального закладу, можливість здійснювати подорож в транспортному засобі, який керувався водієм в стані алкогольного сп`яніння, заступництво за водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи можливо уникнення відповідальності за своє правопорушення, тобто, суд розцінює поведінку позивача як приховування правопорушення з метою уникнення відповідальності своєї або іншої особи, що не може бути притаманним для поліцейських. Суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 і є порушення Дисциплінарного статуту Національної поліції України та тягне за собою дисциплінарну відповідальність. 
Суд погоджується з позицією відповідачів та зазначає, що дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 створювали загрози для життя та здоров`я – як його власного, так і для інших учасників дорожнього руху, оскільки будь-який транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а керування ним під впливом речовин, які можуть негативно впливати на увагу та швидкість реакції, становить серйозний ризик та може мати непередбачувані й небезпечні наслідки. Крім того, це свідчить про усвідомлене ігнорування вказаним працівником поліції правил дорожнього руху та запроваджених заходів правового режиму воєнного стану. Зважаючи на викладене, а також на те, що основою належної поведінки працівника поліції є правові, етичні та дисциплінарні норми, дисциплінарна комісія робить висновок, що професійний обов`язок працівника поліції полягає в безумовному виконанні вимог та правил, затверджених законодавством України. Поліцейський, як представник органу виконавчої влади, зобов`язаний безумовно та на високому рівні реалізовувати виконання покладених на поліцію повноважень, сприяти припиненню правопорушень, гідно поводити себе у службовий та у позаслужбовий час, не допускаючи вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України. Недотримання поліцейським указаних вимог та правил вважається порушенням службової дисципліни та вчиненням дисциплінарного проступку, за що працівник поліції несе дисциплінарну відповідальність із застосуванням стосовно нього дисциплінарного стягнення. 
Частиною 1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна – це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, згідно з частиною 3 ст.1 Статуту, зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Законодавством України передбачено різні види юридичної відповідальності, зокрема кримінальна, адміністративна та дисциплінарна. Постановою Верховного Суду від 10.04.2019 №802/1150/17-а зазначено, що вчинення поліцейським діяння, за як передбачено одночасно різні види відповідальності, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язанні, насамперед, із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті (Постанова Верховного суду від 17.07.2019 №806/2555/17).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізуються під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою чи таке провадження було закрите. 
Згідно з пунктом 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики за будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час. 
Згідно з п.1 розділу ІІ Правил, поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовим актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII). 
За приписами статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Стаття 3 Закону №580-VIII визначає, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із частинами 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Варто зауважити, що Верховний суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його двіях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стчягнення як звільнення з органівв Національної поліції (постанова від 06.03.2019 у справі №816/1534/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, 26.05.2022 №420/3630/20).
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Наявні в матеріалах справи докази не спростовують висновки службового розслідування щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим.
За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість застосування до позивача дисціплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646), Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.96, код ЄДРПОУ 40108646) про визнання протиправними та скасування наказів – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова