КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/12643/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ   Справа № 757/24641/20-ц
11 вересня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 -адвоката Поліщука Валентина Вячеславовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Григоренко І.В. у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -
в с т а н о в и в:
У червні 2020 року  ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 95 039,00 грн, та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 950,39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_1 . 02.02.2020 року сталося залиття її квартири з квартири АДРЕСА_2 , власницею якої є відповідач, про що було складено акт № 53 про залиття, аварію, яка трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 19.02.2020 року, затверджений головним інженером ЖЕД «Хрещатик» Комунального підприємства (далі - КП) «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Відповідно до вказаного акту від 19.02.2020 року № 53 комісією встановлено, що причиною залиття її квартири стало пошкодження гнучкої підводки до кухонної мийки у квартирі АДРЕСА_2 . 
Вказує, що з вини відповідача, яка не забезпечує утримання належної їй квартири, зокрема, кухонного обладнання, в належному стані, сталося залиття квартири позивача, яке поширилося на кімнату, ванну, кухню, гардероб, коридор та завдало численних пошкоджень майну. Внаслідок залиття квартири ОСОБА_4 була вимушена здійснити ремонті роботи для відновлення нормального стану квартири, придатного для проживання в ній. Вартість ремонтних робіт, які позивач має зробити для відновлення свого порушеного права, є збитками, які повинні бути відшкодовані відповідачем. За результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 06.03.2020 року № 06/03-2020, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що утворилися внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження становить 95 039,00 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_4 померла.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року замінено позивача ОСОБА_4 на її правонаступника - ОСОБА_5 .
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач є тією особою, яка завдала шкоди майну позивача. Також позивачем не надано доказів на підтвердження причино-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіяною позивачу шкодою, як не надано доказів і вини відповідача у заподіянні шкоди. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 27 травня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук В. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, вирішити питання про розподіл судових витрат.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків - матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття, наявні та доведені всі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема:
1) факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується Актом №53 залиття від 19 лютого 2020 року, затвердженого головним інженером ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Печерського району міста Києва О. Король. Актом встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось внаслідок пошкодження гнучкої підводки до кухонної мийки у квартирі АДРЕСА_2 за цією ж адресою, власником якої є відповідач. Наявність шкоди також підтверджуються висновком експерта № 06/03-2020 за результатами будівельно технічної експертизи від 06 березня 2020 року;
2) вина відповідача полягає у недбалому, безгосподарному та безвідповідальному ставленні до своєї власності, зокрема, обладнання квартири, що призвело до поломки такого обладнання та пошкодження майна в квартирі позивача, розташованої під квартирою відповідача;
3) наявність збитків та причинно-наслідковий зв`язок між збитками, виною відповідача та залиттям квартири підтверджується Актом № 53 залиття від 19 лютого 2020 року та висновком експерта № 06/03-2020 за результатами будівельно-технічної експертизи від 06 березня 2020 року. 
Отже, деліктні зобов`язання щодо відшкодування заподіяної позивачу шкоди покладаються на відповідача як на власника майна, яка допустила халатне відношення до забезпечення справного технічного стану свого майна, що призвело до затоплення квартири позивача.
Презумпція вини відповідачем не спростована, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем було забезпечено справний технічний стан обладнання, що знаходилось в квартирі, з якої сталося залиття, а саме гнучкої підводки до кухонної мойки, в тому числі, на момент передачі квартири в оренду. 
При цьому згідно із пунктом 5.1. розділу 5 договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.09.2019 відповідальність за справний технічний стан об`єкту нерухомості на термін дії Договору несе наймодавець.
У свою чергу, наймач допустив неправильну експлуатацію обладнання, що знаходилось в квартирі, з якої сталося залиття, а саме гнучкої підводки до кухонної мийки, внаслідок чого сталося залиття та у зв`язку з чим згідно із п.п. 5.2.1. договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.09.2019 саме наймач зобов`язаний нести відповідальність по відшкодуванню збитків потерпілій стороні. 
Натомість, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, вказані обставини не з`ясував, внаслідок чого помилково визнав доведеним спростування відповідачем презумпції її вини.
У липні 2026 рокуОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з вимогами частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 13.11.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 1600, та договором дарування частини квартири від 13.11.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 1601.
02.02.2020 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття, причиною якого є пошкодження гнучкої підводки до кухонної мийки у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується актом комісії № 53 про залиття, аварію, яка трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 19.02.2020 року, затвердженим головним інженером ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».
Відповідно до висновку судового експерта Тітенка І.О. № 06/03-2020 від 06.03.2020 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що утворилися внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження становить 95 039,00 грн з урахуванням ПДВ.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 29.05.2020 року № 210716186 ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2 .
25.09.2019 року між ОСОБА_2 (наймодавець) та ОСОБА_3 (наймач) було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, предметом якого є тимчасова здача в оренду на відплатній основі належного наймодавцю житлового приміщення у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 зі всіма невід`ємними технічними пристроями та предметами, відповідно до Додатку № 1 до цього договору.
Відповідно до п.п. 2.2.2. договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.09.2019 року, обов`язком наймача є забезпечення збереження та утримання в належному стані об`єкта нерухомості, не допускаючи його псування або приведення у непридатний стан.
Згідно з п.п. 4.1. договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.09.2019 року, строк дії договору визначено з 05.10.2019 року по 04.10.2021 року.
Пунктом 5.2.1 договору визначено, що шкода, нанесена наймодавцю або третім особам внаслідок порушення наймачем умов договору, відшкодовується наймачем самостійно у повному обсязі.
04.10.2019 року між ОСОБА_2 (наймодавець) та ОСОБА_3 (наймач) було підписано акт приймання-передачі житлового приміщення (Додаток № 1 до договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.09.2019 року) у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 зі всіма невід`ємними технічними пристроями та предметами, відповідно до якого об`єкт нерухомості та майно в ньому, передачі наймачу в приданому для використанні за призначенням стані. Наймач зобов`язується забезпечити збереження та повернути наймодавцю об`єкт нерухомості та майно в ньому в придатному стані, ураховуючи нормальний фізичний знос.
Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16.07.2021 року № 91/С-9695, ОСОБА_2 04.10.2019 року перетнула державний кордон України та повернулася на територію України 27.05.2021 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
14.07.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колич Т.В. видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яке зареєстровано в реєстрі за № 610.
Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.
Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
При цьому, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 
1) протиправної поведінки; 
2) шкоди та її розміру; 
3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 
4) вини. 
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілою сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно зі статтею 780 ЦК України, шкода, завдана третім особам у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.
Шкода, завдана у зв`язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталось внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалася на те, що 02.02.2020 року сталося залиття належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 . На підтвердження заявлених вимог надала акт № 53 про залиття, аварію, яка трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 19.02.2020 року, складеним ЖЕД «Хрещатик».
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил встановлено форму відповідного акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).
У наданому позивачем на підтвердження факту завдання шкоди акті про залиття (аварію) від 19.02.2020 року, складеним ЖЕД «Хрещатик», відсутні підписи позивача та відповідача. Тобто вказаний акт складено за відсутності зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи, що є обов`язковим. При цьому акт було складено 19.02.2020 року, а не 02.02.2020 року, коли сталося залиття квартири.
Під час судового розгляду встановлено, що ні позивач, ні відповідач, ні їхні представники не були присутні під час складення акту від 19.02.2020 року. 
Отже, оскільки наданий позивачем акт складений не в день залиття, яке, як зазначає позивач сталося 02.02.2020 року, а 19.02.2020 року, тобто більше ніж через два тижні та у відсутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної, яка є обов`язковою, то він є неналежним доказом на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема, вини відповідача у завданні шкоди позивачу в результаті залиття її квартири.
При цьому, станом на 02.02.2020 року квартира АДРЕСА_2 перебувала в оренді на підставі договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.09.2019 року. 
Враховуючи наведене, правильно застосувавши норми матеріального права, встановивши фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог з підстав їх не доведення, зокрема позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач є тією особою, яка завдала шкоди майну позивача, наявність причино-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіяною позивачу шкодою, а також вини саме відповідача у заподіянні шкоди. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції, а по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути змінено та скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України не вбачає підстав для компенсації позивачам понесених ними судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-381 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Валентина Вячеславовича залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: