Справа № 199/3920/26
Провадження № 2/0203/2636/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 липня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді  Колесніченко О.В., 
за участю секретаря  Шовкопляса М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за кредитним договором пред`явив через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра вимоги на предмет стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором №5355695 від 03 березня 2025 року в загальному розмірі 44 305,37 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 03 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №5355695 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 10 000 грн., які надаються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору; строк кредиту 360 днів, з 03 березня 2025 року по 26 лютого 2026 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 10 днів; стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 0,95% в день, яка нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році; знижена процентна ставка становить 0,01% в день. У період з 03 березня 2025 року по 30 жовтня 2025 року відповдіачем здійснено часткову оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 2 850,01 грн., які спрямовані на оплату основної заборгованості по кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2 850 грн.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти, однак відповідач, в порушення умов кредитного договору, зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином та у строк передбачений договором, кредитні кошти не повернув у повному обсязі. 
30 жовтня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 30/10/2025, згідно з умовами якого позивачу були відступлені права грошової вимоги за вказаним кредитним договором № 5355695 від 03 березня 2025 року до відповідача у розмірі 33 000,37 грн, що складається з наступного: 9 999,99 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 137,88 грн. – сума заборгованості за відсотками та заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 28 62,50 грн.
Окрім цього, позивачем нараховано проценти за 119 календарних днів (з 31 жовтня 2025 року по 26 лютого 2026 року) в межах строку дії договору відповідно до наступного: 9 9999,99 грн. х 0,95 % = 95 грн. х 119 календарних днів = 11 305 грн.
З огляду на викладені обставини ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 44 305,37 грн., що складається з наступного: 9 999,99 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 137,88 грн. – сума заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором, 11 305 грн. – сума заборгованості за відсотками нарахованими позивачем за 119 календарних днів, заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 2 862,50 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 квітня 2026 року зазначену позовну заяву передано на розгляд до Центрального районного суду міста Дніпра.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2026 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 19 травня 2026 року.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 19 травня 2026 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребуванні доказів від АТ «Універсал Банк», вимоги якої виконані 29 травня 2026 року.
01 червня 2026 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов визнав частково, а саме в частині основної заборгованості за кредитом та частково суми нарахованих відсотків, в розмірі який не може перевищувати суму основної заборгованості. Відповідач вказав, що не відмовляється від виконання своїх зобов`язань, однак не погоджується з розміром заявленої суми до стягнення, вважає її завищеною, а вимоги в частині нарахованих відсотків та штрафних санкцій, які в декілька разів перевищують суму отриманого кредиту, необґрунтованими та такими, що підлягають зменшенню, з підстав того, що йому не було відомо про відступлення права вимоги до моменту ознайомлення з матеріалами справи, а також з підстав того, що додатково нараховані позивачем після отримання права вимоги до нього відсотки є надмірними, неспіввісними сумі отриманого кредиту та такими, що суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності. Раніше, а саме 01 квітня 2025 року, з його банківської картки було списано кошти в розмірі 4 987,51 грн., після чого також були неодноразові намагання списання з його картки значних сум, що стало однією з причин спору, а також такі дії викликали у нього сумніви щодо правомірності нарахувань та стали причиною втрати довіри до кредитора. Також зазначив, що позивачем не надано належних доказів щодо зарахування грошових коштів на його банківську картку, оскільки банк відмовив позивачу у наданні таких доказів з посиланням на банківську таємницю. Відповідач вказав, що не відмовляється від погашення фактично отриманих коштів та готовий виконати свої зобов`язання в розумному та справедливому розмірі, водночас стягнення з нього всієї суми є надмірним фінансовим тягарем для нього та його сім`ї, що створить істотне фінансове навантаження на нього та сім`ю, а також негативно вплине на забезпечення потреб зокрема двох неповнолітніх дітей, а тому просив відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення необґрунтовано нарахованих відсотків та штрафних санкцій або зменшити суму стягнення до розміру, співмірного фактично отриманого кредиту, орієнтовно до 20 000 грн., або до іншої обґрунтованої суми.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та 09 червня 2026 року через канцелярію суду подав заяву в якій просив під час розгляду справи врахувати його заперечення у відзиві та про розгляд справи у його відсутність.
Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 03 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем за допомогою ІКС Товариства укладено договір №5355695 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони також погодили наступні умови: тип кредиту – кредит. Сума кредиту – 10 000 грн. За взаємною згодою сторін сума кредиту може збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір/угода. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе в першому розрахунковому періоді, вказаному у графіку платежів, але до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором відповідно до графіку платежів. Строк кредитування на який надається кредит – 360 днів, періодичність платежів – кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення (виплати) кредиту та сплати комісії, процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком 1 до цього договору. Комісія за надання кредиту – 0 грн., стандартна процентна ставка – 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п. 1.3 договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосування стандартної процентної ставки дорівнює 0,9500% та розраховується за формулою ДПС=(ЗВСК/ЗРК)/tх100%=(34200,00/10000,00)/360х100%. Знижена процентна ставка становить 0,0100% за кожен день користування та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 12 березня 2025 року (включно) сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Денна процентна ставка за цим договором становить 0,9239% та розраховується за формулою ДПС=ЗВСК1/ЗРК)tх100%=(33260,00/10000,00)/360х100%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2 645,4600% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2 006,2916% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору включає суму кредиту, комісію (якщо передбачена договором), проценти за користування кредитом та складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 44 200 грн.; за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 43 260 грн. Загальні витрати за кредитом на дату укладення договору включають комісію (якщо передбачено договором), проценти за користування кредитом та складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 34 200 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 33 260 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки, загальних витрат за кредитом та орієнтованої загальної вартості кредиту базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що сторони виконають свої обов`язки на умовах та у строки визначені договором. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за банківськими реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 та датою надання кредиту є 03 або 04 березня 2025 року. також сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) клієнтом зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф у розмірі 75% від суми невиконання та/або неналежного виконання грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Сторонами також узгоджено графік платежів (а.с.61-64, 64 -64 зворот).
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача (а.с. 66). 
ТОВ «Лінеура Україна» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти шляхом перерахування їх на банківський рахунок відповідача, що підтверджується відповіддю ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0311 від 03 листопада 2025 року (а.с. 76).
30 жовтня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 30/10/2025, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Виконання умов договору факторингу підтверджується платіжною інструкцією №6433 від 31 жовтня 2025 року (а.с. 36-37, 51).
Згідно реєстру боржників до Договору факторингу № 30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» отримало право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 5355695 (а.с.75).
Із витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 5355695 на дату отримання права вимоги становить 33 000,37 грн., з яких 9 999,99 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 20 137,88 грн. - сума заборгованості за процентами, 2 862,50 грн. – сума заборгованості по штрафним санкціям, кількість прострочених днів – 201 (а.с. 75).
Із виписки по руху коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 за період з 03 березня 2025 ркоу по 28 травня 2026 року, наданої АТ «Універсал Банк» на виконання Ухвали суду про витребування документів від 19 травня 2026 року, судом вбачається, що відповідачу на вказаний картковий рахунок 03 березня 2025 року було зараховано грошові кошти у розмірі 10 000 грн. та 01 квітня 2025 року із зазначеного рахунку відповідача було здійснено списання на рахунок первісного кредитодавця грошові кошти у розмірі 4 987,51 грн. (а.с.84 -127 зворот, 127, 125, 137,-158 зворот, 158 зворот, 157 зворот).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Враховуючи викладене ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» наділено правом вимоги до відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог договору останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливостей його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України. Договір укладений строком на 360 днів, але у будь-якому випадку договір припиняється не раніше дати повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, комісії (якщо передбачено договором), процентів за користування кредитом та неустойки (штрафів), якщо передбачена договором за прострочення виконання грошового зобов`язання, або в дату дострокового повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, комісії (якщо передбачено договором), процентів за користування кредитом.
Отже сторони погодили строк повернення основної суми кредиту, відсотків, комісії.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Лінеура Україна», Товариством нараховано відповідачу заборгованість у загальному розмірі 37 987,88 грн. з якої відповідачем 01 квітня 2025 року було здійснено часткову оплату заборгованості по кредитному договору на загальну суму 4 987,51 грн. та які первісним кредитором було спрямовано: на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2 850 грн, на оплату основної суми кредиту у розмірі 0,01 грн. та на оплату штрафних санкцій у розмірі 2 137,50 грн., в подальшому відповідачем не було здійснено жодної оплати. Відтак, станом на 30 жовтня 2025 року заборгованість відповідача за договором № 5355695 в загальному розмірі становить 33 000,37 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 9 999,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20 137,88 грн. та заборгованість за штрафними санкціями 2 862,50 грн. (а.с. 70-70 зворот).
З розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», вбачається, що позивачем за період з 31 жовтня 2025 року по 26 лютого 2026 року, тобто після отримання права вимоги, нараховано заборгованість за відсотками за користування грошовими коштами, за процентною ставкою 0,95% погодженою сторонами кредитного договору №5355695 від 03 березня 2025 року, за 119 календарних днів, в розмірі 11 305 грн. (а.с.71). 
Так, відповідач має заборгованість за кредитним договором №5355695 від 03 березня 2025 року у загальному розмірі 44 305,37 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 9 999,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20 137,88 грн., заборгованість за нарахованими відсотками позивачем за 119 днів у розмірі 11 305 грн. та заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 2 862,50 грн. (а.с.70-70 зворот, 71).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як було зазначено вище, сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунків заборгованості складає за договором №5355695 від 03 березня 2025 року в загальному розмірі 31 442,88 грн., що в рази перевищує суму отриману відповідачем у кредит у розмірі 10 000 грн.
Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Лінеура Україна», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення ОСОБА_1 договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.
Таким чином, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення кредитного договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем сума до стягнення заборгованості за нарахованими процентами в загальному розмірі 31 442,88 грн., не є співрозмірною сумі кредиту у загальному розмірі 10 000 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
А тому суд прийшов до висновку, що укладення ОСОБА_1 договору №5355695 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Враховуючи наведене суд прийшов до висновку щодо необхідності зменшення розміру заборгованості за відсотками по вказаному договору до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів, тобто до 10 000 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 2 862,50 грн., то такі вимоги позивача задоволенню не підлягають, як такі що суперечать вимогам закону.
Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, в силу прямої норми закону, фінансова установа (банк) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за нарахованими штрафними санкціями в сумі 2862,50 грн., адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання штрафних санкцій не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає штрафні санкції.
Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити.
Крім того, з розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором №5355695 від 03 березня 2025 року вбачається, що Товариством в рахунок сплати штрафних санкцій було зараховано сплачені позичальником 01 квітня 2025 року кошти в сумі 2 137,50 грн. (а.с.70).
Оскільки нарахування штрафних санкцій було здійснено в супереч вимогам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначена вище сума має бути врахована у сплату інших платежів за кредитним договором, а саме на погашення заборгованості по відсоткам в сумі 2 137,50 грн.
В кредитному договорі черговість погашення вимог не визначена, тому суд керуючись положеннями ст.534 ЦПК України, враховує сплачені відповідачем кошти в першу чергу в рахунок погашення заборгованості по процентам, а залишок в рахунок погашення тіла кредиту.
Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №5355695 від 03 березня 2025 року, яка виникла станом на 26 лютого 2026 року, в загальному розмірі 14 999,99 грн. (19 999,99 загальна сума заборгованості (складається з 9 999,99 грн. – основна заборгованість по кредиту та 10 000 грн. – заборгованість по відсоткам) – 2 862,50 грн., сума сплачена відповідачем 01 квітня 2025 року на рахунок первісного кредитодавця та зарахована останнім в рахунок погашення нарахованих відсотків, а також - 2 137,50 грн., сума зарахована первісним кредитодавцем в рахунок сплати штрафних санкцій, яка підлягає зарахування в рахунок погашення заборгованості по відсоткам), що в загальному розмірі = 14 999,99 грн.), що складається із основної заборгованості по кредиту у розмірі 9 999,99 грн. та заборгованість по відсотках в розмірі 5 000 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 901,38 грн. (14 999,99*2 662,40/44 305,37=901,38).
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 10 грудня 2024 року уклав із адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 відповідно до умов якого за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову .відповідно до домовленості сторін та згідно рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. Крім цього сторони можуть домовитись про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яке є невід`ємною частиною договору. Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (а.с. 49).
Згідно заявки №17319 від 26 лютого 2026 року на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 24 грудня 2024 року та акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №17319 від 23 березня 2026 року згідно договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, що є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» правничу допомогу, загальною вартістю 10 000 грн., та наступні юридичні послуги: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0.5 години – 440 грн.). Дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 година – 840 грн.). Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0.5 години – 440 грн.). Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 година – 840 грн.). Письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної Клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 година – 840 грн.).Проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 година – 840 грн.). Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5355695 від 03 березня 2025 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 до суду: Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра (2 година – 1640 грн.). Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 година – 840 грн.). Складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо (2 години – 1640 грн.). Представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5355695 від 03 березня 2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , в тому числі участь у судових засіданнях (а.с. 44, 72).
Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 133, 137, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2) з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), заборгованість кредитним договором від 03 березня 2025 року, яка станом на 26 лютого 2026 року становить 14 999,99 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 99 коп.), що складається із основної заборгованості за кредитом в розмірі 9 999,99 та заборгованості за відсотками в розмірі 5 000 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2) з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір в сумі 901,38 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а всього 3 901,38 грн. (три тисячі дев`ятсот одна гривня 38 коп.).
У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 13 липня 2026 року.

Суддя О.В. Колесніченко