Справа № 127/17584/26
Провадження № 22-ц/801/1962/2026
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	Справа № 127/17584/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Берегового О. Ю., Стадника І. М.,
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2026 року, постановлену під головуванням судді Романюк Л. Ф. в місті Вінниця,
у цивільній справі № 127/17584/26 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранової Оксани Олександрівни про визначення складу спадкового майна, частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,
встановив:
Короткий зміст вимог
У травні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранової Оксани Олександрівни про визначення складу спадкового майна, частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2026 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранової Оксани Олександрівни про визначення складу спадкового майна, частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що на момент звернення позивача до суду один із відповідачів – ОСОБА_3 – вже померла.
Суд установив, що відповідно до інформаційної довідки про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 знято з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як позовна заява надійшла до суду 22 травня 2026 року.
Посилаючись на статті 25, 26 ЦК України та статті 48, 55, 251, 255 ЦПК України, суд зазначив, що особа, яка померла до пред`явлення позову, не має цивільної процесуальної правоздатності, а тому не може бути відповідачем у справі. Процесуальне правонаступництво можливе лише у разі смерті сторони після відкриття провадження, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.
З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження, зазначивши, що позивач вправі звернутися з позовом до належних відповідачів, зокрема спадкоємців померлої, а розгляд вимог лише до ОСОБА_2 є неможливим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У червні 2026 року ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий – суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Стадник І. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано з суду першої інстанції матеріали справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду 14 липня 2026 року з повідомленням сторін.
Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 липня 2026 року для розгляду цієї справи замінено суддю Матківську М. В. та визначено склад колегії суддів: (суддя-доповідач) Войтко Ю. Б., судді Береговий О. Ю., Стадник І. М.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі.
Апелянт не заперечує, що відповідач ОСОБА_3 померла до звернення з позовом до суду, а тому відповідно до статей 25 ЦК України, 46, 47, 48, 55 ЦПК України вона не могла бути стороною у справі. Процесуальне правонаступництво у такому випадку не допускається, оскільки воно можливе лише тоді, коли смерть сторони настала після відкриття провадження, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 203/201/19.
Разом із тим апелянт вважає помилковим висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі в цілому. Позов заявлено до двох відповідачів – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 є живою особою, а позовна заява в частині вимог до нього відповідає вимогам статей 175–177 ЦПК України.
На думку апелянта, встановлення факту смерті одного з відповідачів не перешкоджає відкриттю провадження щодо іншого відповідача. За таких обставин суд мав відмовити у відкритті провадження лише в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , а в іншій частині – відкрити провадження.
Натомість відмова у відкритті провадження в повному обсязі необґрунтовано позбавила позивача права на судовий захист щодо вимог до ОСОБА_2 , чим, на думку апелянта, порушено гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на доступ до суду.
Посилаючись на пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
На виконання вимог статті 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали, проте відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.
Згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Позиція учасників справи у судовому засіданні
Представник ОСОБА_1 - адвокат Чернілевська Р. В. в судовому засіданні вказала, що апеляційну скаргу підтримує з наведених у ній підстав, просить її задовольнити.
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися; заяв чи клопотань не подавали.
За правилами частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Відповідно до частин першої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до частини шостої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або її оголошено померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися з позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Згідно зі статтею 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. 
Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
Відповідно до статті 26 Цивільного кодексу України усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.
Процесуальна правосуб`єктність учасників цивільного процесу також безпосередньо пов`язана з наявністю цивільної правоздатності фізичної особи.
Так, відповідно до частини першої статті 42 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Згідно з частиною першою статті 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до статті 46 Цивільного процесуального кодексу України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи.
Частиною першою статті 47 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Крім того, відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи виключно за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених законом. Учасники справи самостійно розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, що є проявом принципу диспозитивності цивільного судочинства.
Системний аналіз наведених норм матеріального та процесуального права свідчить про те, що необхідною передумовою участі особи у цивільному процесі як відповідача є наявність у неї цивільної та цивільної процесуальної правосуб`єктності на момент пред`явлення позову.
Іншими словами, відповідач повинен бути особою, яка на час звернення позивача до суду існує як суб`єкт цивільних правовідносин та здатна набувати процесуальних прав і нести процесуальні обов`язки. У разі смерті фізичної особи її цивільна правоздатність припиняється, а відтак припиняється і можливість набуття нею статусу сторони у цивільній справі.
Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц, зазначивши, що особа, яка померла до звернення з позовом, не може бути відповідачем у справі, а процесуальне правонаступництво можливе лише щодо особи, яка набула статусу сторони у процесі.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до двох відповідачів — ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 померла ще до пред`явлення позову та до вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Таким чином, на момент звернення позивача до суду ОСОБА_3 вже не мала цивільної правоздатності, цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності, а тому не могла бути відповідачем у справі.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі саме в частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_3 .
Разом із тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі в цілому.
Як убачається зі змісту позовної заяви, позов пред`явлено не лише до ОСОБА_3 , а й до ОСОБА_2 , який є окремим відповідачем у справі.
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про відсутність у ОСОБА_2 цивільної правоздатності чи цивільної процесуальної дієздатності. Також відсутні будь-які інші передбачені статтею 186 Цивільного процесуального кодексу України підстави для відмови у відкритті провадження щодо цього відповідача.
Предметом заявленого позову є визначення складу спадкового майна та визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.
Сам по собі факт смерті одного із відповідачів не свідчить про неможливість розгляду заявлених вимог щодо іншого відповідача, який є належним учасником цивільного процесу та має повну цивільну процесуальну правосуб`єктність.
При цьому положення частини шостої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України не містять припису про обов`язкову відмову у відкритті провадження щодо всіх відповідачів лише з тієї підстави, що один із них помер до звернення з позовом.
Навпаки, застосування цієї норми повинно бути індивідуальним щодо кожного відповідача з урахуванням наявності чи відсутності передбачених законом підстав для відкриття провадження.
Отже, встановивши, що ОСОБА_3 померла до моменту пред`явлення позову, суд першої інстанції мав правові підстави для відмови у відкритті провадження лише в частині позовних вимог, заявлених до неї.
Водночас щодо позовних вимог до ОСОБА_2 суд першої інстанції був зобов`язаний перевірити відповідність позовної заяви вимогам статей 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України та, за відсутності інших перешкод, вирішити питання про відкриття провадження.
Проте зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.
Відмовивши у відкритті провадження в цілому, суд фактично позбавив позивача можливості реалізувати гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на судовий захист щодо вимог, заявлених до ОСОБА_2 .
Такий підхід не відповідає завданням цивільного судочинства, визначеним статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України, та не забезпечує ефективного доступу особи до правосуддя.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження щодо позовних вимог до ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою.
Разом із тим висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі щодо позовних вимог до ОСОБА_2 є передчасним, зробленим із неправильним застосуванням норм процесуального права та таким, що перешкоджає подальшому розгляду справи.
З огляду на викладене, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2026 року підлягає скасуванню в частині відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранової Оксани Олександрівни, про визначення складу спадкового майна та частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, із направленням справи у цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У частині відмови у відкритті провадження за позовом до ОСОБА_3 ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .
Керуючись ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2026 року скасувати в частині відмови у відкритті провадження за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранової Оксани Олександрівни, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В частині відмови у відкритті провадження за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 липня 2026 року.

Суддя-доповідач      Ю. Б. Войтко

Судді:       О. Ю. Береговий

І. М. Стадник