ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9701/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Мамалуя О. О.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення та виклику сторін заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода"
про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на правничу допомогу)
у справі № 910/9701/25
за позовом  ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода"
про визнання недійсними рішень загальних зборів
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва 
у складі судді Турчина С. О.
від 05 лютого 2026 року 
та на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Суліма В. В., Ткаченка Б. О., Гаврилюка О. М. 
від 22 квітня 2026 року 

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» про визнання недійними з моменту прийняття всіх рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», які відбулися 03 травня 2025 року та оформлені протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» від 27 червня 2025 року № 3-25, підписаним Славинським О. Ю. , як головою зборів. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 19 серпня 2025 року прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/9701/25.
За результатом розгляду справи № 910/9701/25 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення від 05 лютого 2026 року, яке було залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року, про відмову у задоволенні позову повністю.
Позивач - ОСОБА_1 не погодився із зазначеними судовими рішеннями, ухваленими судами попередніх інстанцій по суті спору, і звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2026 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року та ухвалити нове рішення про задоволенні позову.
Відповідач у справі - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" подав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу позивача, в якому крім інших доводів, навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми його судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, який за його розрахунком складає 18 000,00 грн. Також відповідач зазначив про те, що докази понесення цих витрат будуть ним подані до суду касаційної інстанції відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу позивача 16 липня 2026 року ухвалив постанову у цій справі, якою касаційну скаргу позивача залишив без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2026 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року у справі № 910/9701/25 залишив без змін.
За змістом частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" 20 липня 2026 року звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткову постанову у справі № 910/9701/25 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції та стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 21 000,00 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 22 липня 2026 року у цій справі призначив заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9701/25 (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9701/25, Верховний Суд зазначає про те, що ця заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
За змістом частини першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та абзацу першого другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду за результатом здійснення касаційного провадження з розгляду справи № 910/9701/25 за касаційною скаргою позивача ухвалив постанову, якою касаційну скаргу позивача залишив без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2026 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року у справі № 910/9701/25 залишив без змін. 
Однак, суд касаційної інстанції у зазначеній постанові не вирішив питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, з огляду на що наявні підстави для ухвалення додаткової постанови з цього питання. 
За змістом частини першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та абзацу 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих учасниками справи доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається, відповідач на підтвердження факту понесення ним в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру надав суду касаційної інстанції такі докази:
- додаткову угоду № 4 від 22 травня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 250 від 28 серпня 2025 року, укладену між Адвокатським об`єднанням «Арбітріум Ліберіум», як Виконавцем, та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода", як Клієнтом;
- акт про надання професійної правничої допомоги (послуг) від 16 липня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 250 від 28 серпня 2025 року;
- рахунок за професійну правничу допомогу № 3/1-049-РХ від 16 липня 2026 року на суму 21 000,00 грн;
- табель обліку витраченого часу № 3/1-049-ТБ від 16 липня 2026 року.
Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, керуючись при цьому критеріями, що визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) може з власної ініціативи або за наявності заперечення іншої сторони відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 910/10334/21. 
Як вбачається з наданих відповідачем доказів на підтвердження обставин понесення ним у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру, 22 травня 2026 року між Адвокатським об`єднанням «Арбітріум Ліберіум», як виконавцем, та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода", як клієнтом, була укладена додаткова угода № 4 від 22 травня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 250 від 28 серпня 2025 року, в якій сторони цього договору домовилися, що Виконавець бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (представництво інтересів) Клієнту в суді касаційної інстанції (Верховному Суді) у справі № 910/9701/25, а також погодили, що розмір гонорару (вартості послуг) за надання правничої допомоги в суді касаційної інстанції у справі № 910/9701/25 розраховується таким чином: вартість 1 (однієї) години роботи адвоката становить 3 000,00 грн, вартість участі в одному судовому засіданні становить 3 000,00 грн.
Згідно з пунктом 3 додаткової угоди оплата послуг здійснюється Клієнтом на підставі виставленого Виконавцем рахунку та підписаного акту наданих послуг, до якого додається табель обліку робочого часу із зазначенням конкретного обсягу витраченого часу на кожну послугу та кількості судових засідань, у яких було забезпечено участь.
Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 250 від 28 серпня 2025 року (пункт 5 додаткової угоди). 
Отже, умови додаткової угоди № 4 від 22 травня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 250 від 28 серпня 2025 року передбачають погодинну форму гонорару (винагороди) адвоката за надання відповідачу у цій справі професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції з розрахунку 3 000,00 грн за одну годину роботи адвоката, а також передбачають фіксований розмір гонорару за послугу з участі адвоката в судовому засіданні з розрахунку 3 000,00 грн за одне судове засідання.
Відповідно до наданого відповідачем акту про надання професійної правничої допомоги (послуг) від 16 липня 2026 року, складеного між сторонами договору про надання правової про надання правничої допомоги № 250 від 28 серпня 2025 року, Виконавець надав, а Клієнт прийняв такі надані в суді касаційної інстанції у справі № 910/9701/25 послуги з професійної правничої допомоги на загальну суму 21 000,00 грн, а саме:
- вивчення та аналіз касаційної скарги позивача, надання правових консультацій Клієнту щодо ризиків (послуги були надані 21 - 22 травня 2026 року, на їх надання Виконавець витратив 2 години часу, загальна вартість цих послуг складає 6 000,00 грн);
- підготовка письмового відзиву на касаційну скаргу позивача, що містить деталізоване правове спростування кожного доводу скаржника, формування та подання пакета документів до суду (послуги були надані 18 - 21 червня 2026 року, на їх надання Виконавець витратив 3 години часу, загальна вартість цих послуг складає 9 000,00 грн);
- представництво інтересів Клієнта (участь у двох судових засіданнях: 25 червня 2026 року та 16 липня 2026 року), загальна вартість цих послуг складає 6 000,00 грн.
Дослідивши обставини надання відповідачу на стадії касаційного розгляду цієї справи зазначених в акті послуг з професійної правничої допомоги, Верховний Суд встановив, що матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Запаскіним Максимом Романовичем, який діяв на підставі ордеру на надання правничої допомоги АІ № 1797951 від 28 серпня 2025 року, відповідачу у цій справі зазначених в акті послуг, що підтверджує факт реальності надання цих послуг відповідачу у цій справі його адвокатом.
Верховний Суд враховує те, що в матеріалах справи міститься відзив відповідача на касаційну скаргу позивача, який був поданий до Верховного Суду адвокатом Запаскіним М. Р. 21 червня 2026 року, тобто у встановлений Верховним Судом в ухвалі від 20 травня 2026 року у цій справі строк, був долучений до матеріалів справи, його зміст викладений на 9-ти аркушах та ґрунтується на аналізі доводів касаційної скарги. Крім того, факт участі адвоката Запаскіна М. Р. як представника відповідача в двох засіданнях суду касаційної інстанції з розгляду цієї справи, що відбулися 25 червня 2026 року та 16 липня 2026 року, з наданням в засіданні пояснень по справі підтверджується протоколами судових засідань від 25 червня 2026 року та від 16 липня 2026 року № 6784321.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заявляв до суду касаційної інстанції клопотання про зменшення розміру заявлених відповідачем до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на що суд касаційної інстанції при вирішенні питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу керується критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Так, зокрема Верховний Суд зазначає про те, що наведені в акті про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2026 року послуги, що були надані відповідачу на стадії касаційного розгляду цієї справи, є такими, що пов`язані з розглядом справи. Однак, здійснивши аналіз обґрунтованості та пропорційність розміру витрат відповідача на правничу допомогу до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що заявлений відповідачем до стягнення розмір цих витрат, зокрема за надання послуг з вивчення та аналізу касаційної скарги позивача, надання правових консультацій клієнту та підготовки відзиву на касаційну скаргу позивача у загальному розмірі 15 000,00 грн є необґрунтовано завищеним та непропорційним до предмета спору, оскільки спір у цій справі є незначної складності, не містить проблем у правозастосуванні, судова практика зі спірних питань у цій справі є сталою, адвокат відповідача Запаскін М. Р. брав участь у цій справі як представник відповідача, починаючи з суду першої інстанції, був обізнаний з матеріалами справи, з правовим регулюванням спірних правовідносин та спірними питаннями, що виникли у цій справі, його правова позиція була незмінною, що не вимагало від нього при підготовці та складанні відзиву на касаційну скаргу необхідності вивчати обставини справи, судову практику, додаткові джерела права та законодавство, що регулює спір у справі, та витрачати на це значну кількість часу. Відзив на касаційну скаргу, хоч і ґрунтується на аналізі доводів касаційної скарги з наведенням обґрунтувань в їх спростування, проте не містить викладення правових позицій адвоката щодо проблем правозастосування у спірних правовідносинах, зміст відзиву в частині спростування доводів касаційної скарги зводиться до викладення вже існуючих правових позицій Верховного Суду та до викладення фактичних обставин цієї справи.
З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що заявлений відповідачем до стягнення з позивача розмір його витрат за послуги з вивчення та аналізу касаційної скарги, надання правових консультацій клієнту та підготовки відзиву на касаційну скаргу у загальному розмірі 15 000,00 грн є значно завищеним, не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності розміру цих витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, з огляду на що підлягає зменшенню на 10 000,00 грн до 5 000,00 грн.
Враховуючи наведене, а також беручи до уваги незначну тривалість засідань суду касаційної інстанції з розгляду цієї справи (29 та 17 хвилин з урахуванням часу затримки початку судових засідань), розмір витрат відповідача за послуги з представництва його інтересів у двох засіданнях суду касаційної інстанції: 25 червня 2026 року та 16 липня 2026 року загальною вартістю цих послуг 6 000,00 грн також є необґрунтованим та непропорційним і підлягає зменшенню на 3 000,00 грн до 3 000,00 грн.
З огляду на викладене Верховний Суд, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає обґрунтованою вимогу відповідача про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи лише частково, а саме: у розмірі 8 000,00 грн та відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. 
Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене Верховний Суд вважає, що заявлені відповідачем вимоги про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, відповідно до правил розподілу, визначених у пункті 2 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають частковому задоволенню: у розмірі 8 000,00 грн, які підлягають стягненню з позивача.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/9701/25, задовольнити частково. 
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" (03061, м. Київ, вул. Шалімова Академіка, буд. 35-А, код ЄДРПОУ 41506191) 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/9701/25.
3. У задоволенні іншої частини заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9701/25 відмовити.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй