УХВАЛА
13 липня 2026 року
м. Київ
справа № 307/5538/23
провадження № 51-2730 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2026 року, 
встановив:
У поданій скарзі засуджений порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Оскаржуючи законність судових рішень засуджений вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що, з огляду на положення ст. 433 КПК, не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції визначені в ст. 438 КПК, обґрунтовуючи наявність яких слід виходити із положень ч. 2 цієї статті, а також статей 412-414 КПК. 
Касаційна скарга за своїм змістом є суперечливою, оскільки засуджений у ній з одного боку заперечує фактичні обставини встановлені судом, стверджує, що такі обставини повторно не досліджувались апеляційним судом, вказує на порушення права на захист, а з іншого боку вказує, що він визнав вину, щиро покаявся, активно сприяв у розкритті злочину, що є обставинами, що пом`якшують його покарання та не були враховані судами, просить пом`якшити покарання та звільнити умовно достроково. 
При цьому, засуджений не аргументує явної несправедливості призначеного покарання з урахуванням вимог ст. 414 КПК, а також зважаючи на зміст статей 50, 65 Кримінального кодексу України (далі - КК) та дискреційні повноваження суду. Також він, з посиланням на відповідну норму кримінального закону не вказує на якій саме підставі просить умовно достроково звільнити його, та не обґрунтовує такої позиції з урахуванням встановлених судами обставин та матеріалів провадження.
Також у прохальній частині касаційної скарги засуджений, як альтернативу, вказує на скасування судових рішень та призначення нового судового розгляду. Колегія суддів звертає увагу, що у випадку посилання на необхідність скасування судового рішення місцевого суду і призначення нового розгляду у цьому суді, засудженому слід обґрунтувати таке прохання в описовій частині скарги, з урахуванням положень ст. 415 КПК. 
Сформована у касаційній скарзі вимога не відповідає положенням ст. 436 КПК. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, засудженому слід подати нову касаційну скаргу. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2026 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3