П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/416/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
17 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Він-Вуд", звернулось в суд із позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України (далі - Житомирська митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101000/2024/000334/1 від 06.09.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101000/2024/007419 від 06.09.2024 року.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 12.11.2025 позов задовольнив. 
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що за результатами перевірки поданих декларантом документів для митного оформлення спірного товару було встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, в тому числі тих, виробником яких є Estonian Plywood AS торгової марки ESTPLY.
Вказує, що умови оплати товару, передбачені контрактом були порушені, оскільки в наданій декларантом проформі-інвойсі № PW-008835 від 26.08.2024 року передбачено 100 % передоплату в строк до 26.08.2024 року, тоді як оплата була здійснена 28.08.2024 року, що розцінено митним органом як одну з розбіжностей визначення митної вартості товару.
Вважає, що надані балансова довідка № 30-08 від 30.08.2024 року та прибуткова накладна № 305 від 18.07.2024 року не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки у них зазначений не весь асортимент оцінюваного товару. Так само не можуть бути використаними для підтвердження заявленої митної вартості прайс-лист від 01.08.2024 року та комерційна пропозиція, зважаючи на те, що опис товару, запропонованого до продажу, відрізняється від опису товару, що наведений у інших товаросупровідних документах та графі 31 митної декларації № 24UA101020031382U4.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що "Estonian Plywood AS" (ESTPLY) - естонський виробник фанери. 15.08.2023 року між Компанією "Estonian Plywood AS" (Продавцем/Виробником) та ТОВ "Він-Вуд" було укладено контракт № 15/08, згідно пункту 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець - прийняти та сплатити фанеру клеєну (Товар) на умовах, зазначених у Проформі-інвойсі до цього контракту.
Як передбачено пунктом 1.2. контракту, кількість, найменування та партії Товару, умови поставки, якісні, технічні та інші характеристики Товару, що постачається за цим контрактом, визначено у Проформі-інвойсі.
Відповідно до пунктів 2.2. та 2.3. контракту ціна, за якою здійснюється постачання окремої партії Товару, визначається та підтверджується відповідно до Проформи-інвойса та включає експортне пакування та маркування.
За умовами пункту 3.1. контракту порядок проведення розрахунків визначається у Проформі-інвойсі і може здійснюватися одним із способів:
1) 100 % передоплата за цим контрактом здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно з Проформою-інвойсом до цього контракту.
2) 50 % передоплати за цим контрактом здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно з Проформою-інвойсом до цього контракту протягом 7 банківських днів з моменту отримання інвойсу. Оплата Покупцем суми, що залишилася, в 50 % від вартості Товару, здійснюється протягом 5-ти банківських днів після повідомлення Покупця (у вільній формі) засобами електронної пошти про готовність товару для відправки.
Усі платежі здійснюються у євро (пункт 3.2. контракту).
Згідно з пунктом 4.3. контракту при постачанні Продавець зобов`язаний забезпечити наявність необхідного комплекту документів, що надаються разом з Товаром: митна декларація; CMR; рахунок-фактура (інвойс); сертифікат походження Товару; пакувальний лист.
В пункті 6.1. контракту сторони визначили, що Товар вважається поставленим у момент передачі його Перевізнику (коли Товар завантажений у транспортний засіб Перевізника), призначеному Покупцем/Продавцем (залежно від умов постачання) із зазначенням дати в CMR та видачі Перевізнику документів згідно з п. 4.3. цього контракту.
В проформі-інвойсі (попередньому розрахунку) № EPW-008835 від 26.08.2024 року обумовлено умови поставки партії товару за конкретним переліком та у кількості на загальну суму 20037,32 євро: 100 % передоплата; FCA Viruvere (Вірувере).
Згідно платіжної інструкції в іноземній валюті № 16 від 28.08.2024 року ТОВ "Він-Вуд" перерахувало "Estonian Plywood AS" кошти в сумі 20037,32 євро.
Рахунком-фактурою (інвойсом) № EPW-007462 від 30.08.2024 року, який за умовами контракту повинен супроводжувати партію відвантаженого товару та який подається для його митного оформлення, підтверджено факт здійснення господарської операції.
Як видно з умов п. 4.2 контракту від 15.08.2023 року та проформи-інвойса №EPW-008835 від 26.08.2024 року, імпортований позивачем товар поставлявся за базисом поставки FCA "Інкотермс 2010", місто Viruvere (Естонія).
Виходячи з умов FCA (Free Carrier) Правил Інкотермс 2010, продавець несе відповідальність лише за доставлення до зазначеного пункту призначення. Сторони контракту № 15/08 від 15.08.2023 року узгодили таким місцем місто Viruvere (Естонія).
Відтак, продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання в місті Viruvere. Подальша відповідальність за транспортування вантажу покладається на покупця.
Позивачем (Замовником) укладено разовий договір-заявку від 28.04.2024 року з ФОП ОСОБА_1 (Перевізником), в якому сторони погодили умови перевезення з місця завантаження Kase Viruvere (Estonia) фанери вагою брутто до 22000 кг, що практично відповідає вазі брутто (21467 кг), погодженій у проформі-інвойсі № EPW-008835 від 26.08.2024 року.
На підставі цього договору Перевізник виставив Замовнику рахунок № 41, у якому виокремлена вартість послуг з перевезення від місця завантаження у місті Viruvere до пункту перетину кордону України автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 та причіпом НОМЕР_2 , а також після кордону України до пункту призначення.
При цьому, вартість транспортних послуг до митного кордону України склала 64409,00 грн.
04.09.2024 року з метою митного оформлення товару уповноваженою особою позивача подано митну декларацію № 24UA101020031382U4, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар у кількості, з найменуванням, описом та за характеристиками, зазначеними у графі 31 митної декларації.
Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод 1 (графа 43) - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Фактурна вартість товару 20037,32 євро (графа 42), обмінний курс євро до гривні 45,5431 (графа 23). В графі 12 зазначено загальну митну вартість 976970,67 грн., в яку разом з фактурною вартістю включено вартість транспортних витрат до місця ввезення на митну територію України в сумі 64409,00 грн.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: пакувальний лист EPW 006649 від 30.08.2024 року; рахунок-фактуру (інвойс) EPW 007462 від 30.08.2024 року; автотранспортну накладну б/н від 30.08.2024 року; декларацію про походження товару EPW 007462 від 30.08.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 41 від 30.08.2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.08.2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 15/08 від 15.08.2023 року; договір про надання послуг митного брокера № 10/01 від 10.01.2023 року; договір (контракт) про перевезення б/н від 28.08.2024 року; лист б/н від 30.08.2024 року; декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером EPW 007462 від 30.08.2024 року; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів №24UA101020031382U4 від 04.09.2024 року.
Митний орган надіслав позивачу електронне повідомлення №1, де вказано, що в автоматизованій системі митного оформлення (АСМО) "Інспектор" наявна інформація про вищу вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, в тому числі тих, виробником яких є ESTPLY. Вказано, що всупереч ст.53 МК України декларантом не надано проформу-інвойс.
Запропоновано декларанту в 10-денний термін надати такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації (в т.ч. для підтвердження витрат на транспортування); 2) прайс-лист виробника товару; 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 4) копію митної декларації країни відправлення.
На виконання вимог митного органу декларантом додатково подано проформу-інвойс № EPW-008835 від 26.08.2024 року; балансову довідку № 30-08 від 30.08.2024 року; прибуткову накладну № 305 від 18.07.2024 року; прайс-лист виробника станом на 01.08.2024 року; комерційну пропозицію від 16.08.2024 року; експертний висновок № В-2861 від 04.09.2024 року. Вказано про неможливість подання інших документів.
Разом з тим, в повідомленні № 2 митний орган зазначив, що:
- відповідно до проформи-інвойса від 26.08.2024 року № EPW-008835 100 % передоплата мала бути здійснена 26.08.2024 року, однак, згідно платіжної інструкції оплата здійснена 28.08.2024 року;
- додатково надані балансова довідка № 30-08 від 30.08.2024 року та прибуткова накладна № 305 від 18.07.2024 року не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки у них зазначений не весь асортимент оцінюваного товару;
- прайс-лист та комерційна пропозиція не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки опис товару, запропонованого для продажу, відрізняється від опису товару, наведеного в інших товаросупровідних документах;
- експертний висновок № В-2861 від 04.09.2024 року не може бути взятий до уваги, оскільки долучені до нього додатки з мережі Інтернет поганої якості (нечіткого зображення), що позбавляє митний орган можливості перевірити наявність в них посилання на джерело отримання, опис та якісні характеристики товарів, використаних для порівняння з оцінюваними.
За результатами розгляду поданих позивачем документів 06.09.2024 року митницею було прийнято рішення №UА101000/2024/000334/1 про коригування митної вартості товарів.
Зазначене рішення аргументоване тими ж підставами, що викладені у повідомленні № 2.
Посилаючись на відсутність підстав для застосування методів визначення митної вартості 2а - 2г, митний орган визначив митну вартість за резервним методом, здійснивши коригування митної вартості, виходячи із цінової інформації на подібний товар на підставі МД 23UA101020030036U0 від 10.08.2023 року, на рівні 1307,90 євро за 1 м.куб., загалом – у сумі 39576,92 євро.
Цієї ж дати головним державним інспектором Житомирської митниці складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, згідно ч.2 ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14 та від 17.06.2022 у справі № 826/11710/17.
Як встановлено судом першої інстанції, господарська операція з оплати поставки партії товару, яка була пред`явлена до митного декларування, здійснювалась, зокрема, за проформою-інвойсом № EPW-008835 від 26.08.2024 року, платіжною інструкцією № 16 від 28.08.2024 року.
При цьому, загальна вартість переліченого у вказаному проформі-інвойсі товару склала 20037,32 євро, яку і оплачено позивачем згідно платіжної інструкції, в графі 70 "призначення платежу" якої зазначено контракт №15/08 від 15.08.2023 року та проформа-інвойс № EPW-008835 від 26.08.2024 року.
Митний орган в оскарженому рішенні однією з підстав для застосування другорядного методу обчислення митної вартості товару зазначив оплату товару не у строк, визначений проформою-інвойсом № EPW-008835.
Однак, та обставина, що оплата відбулася пізніше визначеної у проформі дати, не впливає на числове значення вартості цієї партії товару. Складенням інвойсу № EPW-007462 від 30.08.2024 року постачальник підтвердив факт завершення господарської операції з поставки спірної партії товару.
Митний орган, не будучи учасником господарських зобов`язань, що виникли з контракту, не має юридичного зв`язку з правами та обов`язками сторін цього договору. Відповідно, тлумачення відповідачем строків чи умов виконання зобов`язань не має правового значення для оцінки дій сторін в контексті даного спору. Оплата була прийнята постачальником, а факт здійснення поставки підтверджує, що сторони досягли взаєморозуміння щодо всіх істотних умов, зокрема щодо строку та способу виконання зобов`язань. 
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає про відсутність підстав вважати, що платіж не стосується відповідної партії товару, немає.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанціїодо зауваження митного органу стосовно того, що опис товару, зазначений у додатково наданому прайс-листі від 01.08.2024 року, відрізняється від опису товару, зазначеного в товаросупровідних документах та графі 31 митної декларації №24UA101020031382U4, суд зазначає, що воно не містить роз`яснення, чому без його усунення заявлена митна вартість не може бути визнана і як саме даний недолік впливає на неможливість застосування основного методу визначення митної вартості розмитнюваного товару. Відповідачем у рішенні не зазначено, як саме дана обставина впливає на неможливість розмитнення товару за ціною контракту.
Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 року у справі № К/9901/2542/18 зазначив: "До переліку додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки".
В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, тому висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в документах є необґрунтованими.
При цьому, суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Натомість, наявність у митного органу інформації про те, що ідентичний товар оформлено у митному відношенні за вищою митною вартістю, не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17, від 22.04.2019 року у справі № 815/6242/17, від 07.08.2018 року у справі №815/3400/17.
При цьому, відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення витребувані додаткові документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Разом із тим щодо необхідності подання для підтвердження митної вартості додаткових документів - висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. 
За таких обставин відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах.
Стосовно зауваження митного органу про нечітке зображення додатків до експертного висновку № В-2861 від 04.09.2024 року, суд першої інстанції звертав увагу, що згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України висновок експерта не є документом, який обов`язково подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Крім того, вимога про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, відповідно до частини 3 статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Надані ж декларантом документи не свідчать про недобросовісність у декларуванні митної вартості. 
Натомість, відповідачем, в свою чергу, не обґрунтовано, яким чином витребувані додаткові документи вплинуть на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для її визначення.
У зв`язку із чим, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Подані позивачем при митному оформленні товару документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності визначення декларантом митної вартості. Натомість, відповідач не навів жодних аргументів та не надав доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору, в зв`язку з чим у митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Наведені відповідачем в межах судового розгляду з метою підтвердження правомірності оскарженого рішення аргументи стосовно того, що в рахунку та довідці про транспортні витрати від 30.08.2024 року не зазначено відомості про товар, що перевозився, його найменування, вагу, опис, календарний період, під час якого здійснювалось перевезення, судом не можуть братися до уваги під час оцінки його обґрунтованості, оскільки вони не були зазначені митним органом у самому рішенні, не доводилися до відома декларанта та не були предметом обговорення під час проведення консультацій.
Підсумовуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Отже, зауваження, які зазначені відповідачем в оскарженому рішенні, не є підставою для коригування митної вартості товару. Відповідачем не надано до суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Також, відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного ним розрахунку митної вартості.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 року в справі №804/4906/15.
Поряд із цим, резервний метод визначення митної вартості застосовано відповідачем без достатніх на те підстав.
Відтак, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що при прийнятті оскарженого рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень, недобросовісно й нерозсудливо.
В зв`язку з цим оскаржуване рішення про коригування митної вартості не можна вважати правомірним, а тому наявні підстави для його скасування.
При цьому, доводи відповідача не спростовують наведених вище висновків суду.
Як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.