ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/30000/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року (суддя Сластьон А.О.) в справі № 160/30000/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області) про:
визнання протиправним та скасування рішення №046350020785 від 30 вересня 2025 року ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 22 вересня 2025 року;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його пільгового стажу роботи відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди: з 11.06.2022 року по 04.11.2022 рік, з 21.12.2022 року по 05.01.2023 рік, з 18.01.2023 року по 27.07.2023 рік, з 08.08.2023 року по 24.12.2023 рік, з 04.01.2024 року по 05.02.2024 рік, з 11.03.2024 року по 05.05.2024 рік, з 21.05.2024 року по 14.01.2025 рік, з 30.01.2025 року по 25.03.2025 рік, з 28.03.2025 року по 25.04.2025 рік, з 27.04.2025 року, по 22.05.2025 рік, з 24.05.2025 року по 20.06.2025 рік, з 24.06.2025 року по 10.07.2025 рік, з 13.07.2025 року по 30.07.2025 року, коли він безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Комарівській сільській ТГр Волноваського району Донецької області та Тернуватській, Гуляйпільській, Воздвижівській, Преображенській сільських ТГр, Пологівського району Запорізької області, в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці, з дня звернення, з 22 вересня 2025 року;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при призначенні йому пенсії застосувати з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухваливши нове про задоволення позову. Вважає, що зазначені періоди, в яких він брав безпосередню участь в бойових діях під час проходження військової служби за мобілізацією в особливий період, мають бути зараховані до пільгового стажу із розрахунку один місяць служби за три. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів в ній від 19.08.2025 №755 ОСОБА_1 у період з 27.11.2017 до 19.08.2025 виконував в гірничому виробництві проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом за професією, посадою гірник очисного забою підземний дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем у шахті що передбачена Списком № 1 у ПрАТ “ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ”.
Судом встановлено, що з 26.02.2022 по теперішній час на виконання Указу Президента України від 24.02.22 №64/2022 "Про введення воєнного стану и Україні" та №69/2022 "Про загальну мобілізацію", увільнений від роботи на час мобілізації до закінчення воєнного стану в Україні, або до фактичної мобілізації із збереженням місця роботи і середньої заробітної плати, (наказ 39.7 від 28.02.2022).
Згідно з відомостями, викладеними у військовому квитку серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 проходить військову службу з 26 лютого 2022 року по теперішній час.
Відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України молодший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Комарівській сільській ТГр, Волноваського району Донецької області та Тернуватській, Гуляйпільській, Воздвижівській, Преображенській сільських ТГр, Пологівського району Запорізької області.
22 вересня 2025 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах оскільки відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 30.09.2025 №046350020785 позивачу відмовлено у призначенні пенсії та вказано, що до стажу пільгового стажу зараховано всі періоди відповідно до наданих документів. 
Однак, як вбачається з форми РС-ПРАВО, період участі позивача в бойових діях з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 зараховано позивачу без урахування пільгового обчислення даного стажу (один місяць служби за три).
В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявника на момент звернення за призначенням пенсії - 35 років, страховий стаж особи становить 30 років 06 днів, в тому числі робота за Списком № 1 - 4 років. Роботи підземні, передбачені постановою 202 (25 років) - 17 років 11 місяців 25 днів. Роботи підземні провідні професії (20) - 12 років 12 днів з урахуванням кратності 15 років 12 днів. Військова служба в особливий період 04 місяці 23 дні. Роботи підземні, передбачені постановою 202 (25 років) - 2 роки 06 місяців 17 днів. Документами підтверджено право на заниження віку на 10 років.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах Донецької та Луганської областях, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 11.03.2023 №4382 та довідкою військової частини НОМЕР_3 .
Враховуючи те, що станом на дату звернення позивача зі заявою про призначення пенсії (вересень 2025 року) діяла нова редакція Порядку №393, суд вважає, що відсутні підстави для зарахування на пільгових умовах позивачу час проходження служби, протягом якого він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із розрахунку один місяць служби за три місяці, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії за вислугу років.
Тому судом першої інстанції вимога щодо зарахування військової служби під час дії воєнного стану у складі діючої армії Збройних Сил України (безпосередню участь у бойових діях у воєнний час) для визначення розміру пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці періодів з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 визнана такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Порядку №393 (в редакції після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022) періоди служби на посадах, що визначені в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, підлягають пільговому обчисленню саме для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії.
Оскільки станом на час звернення за призначенням пенсії у позивача був відсутній пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії відповідно ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд дійшов висновку про правомірність рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 22 вересня 2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням ГУ ПФУ у Київській області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 30 вересня 2025 року №046350020785 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Відповідно до форми РС-право період участі позивача в бойових діях з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 зараховано до пільгового стажу без урахування пільгового обчислення даного стажу (один місяць служби за три).
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів в ній від 19 серпня 2025 року №755, виданою ПрАТ «ДТЕК Ппавлоградвугілля», підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 27 листопада 2017 року до 19 серпня 2025 року виконував в гірничому виробництві проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом за професією, посадою гірник очисного забою підземний дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком № 1.
ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року по теперішній час на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану и Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» увільнений від роботи на час мобілізації до закінчення воєнного стану в Україні або до фактичної мобілізації із збереженням місця роботи і середньої заробітної плати (наказ 39.7 від 28.02.2022), що також підтверджено записами військового квитка серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України молодший сержант ОСОБА_1 , дійсно, в період з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Комарівській сільській ТГр, Волноваського району Донецької області та Тернуватській, Гуляйпільській, Воздвижівській, Преображенській сільських ТГр, Пологівського району Запорізької області.
Фактично спірним в цій справі є питання зарахування у кратному розмірі до пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби в особливий період та, відповідно, наявності страхового та пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.
Зокрема, частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV є наявність відповідного стажу роботи, зокрема, на підземних роботах.
Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.
Частиною першої статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. 
За приписами статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. 
Аналіз приведених вище норм права дає підставою для висновку, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393).
Порядок № 393 визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, яка набрала чинності 19 лютого 2022 року, до Порядку №393 внесено зміни, відповідно до яких Порядок №393 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.».
Абзацом першим пункту 3 Порядку №393 визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зараховується на пільгових умовах: особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Отже, пункт 3 Порядку №393 (в редакції постанови №119) визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення саме розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/2607, (далі — Положення №530) відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530).
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу):
1) один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час;
час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;
час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до Закону України “Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки”;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;
час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 30 «Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН» (зі змінами);
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей;
інші періоди, зазначені в підпункті “а” пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (зі змінами);
крім вищезазначених, періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, наведені в додатку 2 до цього Положення.
Верховний Суд у постанові від 19 березня 2026 року у справі №200/8094/24 дійшов наступних висновків:
«З огляду на зазначене за своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом №1058-IV механізмів.
Абзац третій частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 1 січня 2004 року застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Використання законодавцем формулювання «виключно» свідчить про імперативний та вичерпний характер цього переліку і виключає можливість поширення пільгового (кратного) обчислення стажу на інші види пенсій.
(...)
Відповідно до статті 57 Закону №1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Аналогічний за правовою природою підхід закріплено у пункті 2.3 Положення №530, яким визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди військової служби зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, зокрема за участь у бойових діях у воєнний час, участь в антитерористичній операції або виконання відповідних завдань під час проходження служби у військовому резерві.
Із системного аналізу змісту зазначених норм вбачається, що останні безпосередньо пов`язують пільгове обчислення строку служби з призначенням пенсій за вислугу років, тобто зі спеціальним видом пенсійного забезпечення, та не стосуються порядку обрахунку страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Крім того, Суд зауважує, що пункт 2.3 Положення №530, прийнятий на виконання Закону №2262-ХІІ, є підзаконним нормативним актом, який деталізує механізм обчислення вислуги років і прямо виключає його застосування до пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу.
Отже, наведені норми не встановлюють і не можуть встановлювати правил кратного обчислення страхового стажу для цілей призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV.
Суд також зазначає, що вислуга років і страховий стаж є різними за правовою природою категоріями. Вислуга років застосовується у межах спеціального пенсійного законодавства та відображає тривалість проходження служби незалежно від факту та розміру сплати страхових внесків, тоді як страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та обчислюється виключно за правилами, прямо визначеними Законом №1058-IV. Саме цей Закон встановлює вичерпні умови, порядок і критерії обчислення страхового стажу, що є підставою для призначення пенсій у солідарній системі.
Перенесення правил обчислення вислуги років на правила обчислення страхового стажу означало б змішування різних правових режимів та фактичну зміну законодавчо визначеного порядку формування страхового стажу. Поширення механізму кратного обчислення, встановленого для спеціального виду пенсійного забезпечення, на правовідносини щодо призначення дострокових пенсій за Законом №1058-IV призвело б до застосування норм, які регулюють інший вид пенсійних правовідносин, поза межами їх законодавчого призначення.
Крім того, застосування кратного обчислення на підставі підзаконного нормативного акта у сфері, що врегульована безпосередньо законом, означало б фактичну модифікацію Судом закону підзаконним актом, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства права та ієрархію нормативно-правових актів.
(...)
Таким чином, застосування до спірних правовідносин правил кратного обчислення страхового стажу за відсутності прямої норми Закону №1058-IV фактично означало б зміну встановленого законодавцем порядку формування страхового стажу та розширення обсягу пенсійних прав позивача поза межами визначеного законом правового режиму. Такий підхід суперечив би принципу законності, відповідно до якого органи державної влади та суди зобов`язані діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом. 
Оскільки позивач реалізує право на дострокову пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону №1058-IV, спірні правовідносини підлягають врегулюванню виключно нормами цього Закону, який не містить положень про можливість кратного (пільгового) обчислення страхового стажу для цілей визначення права на зазначений вид пенсії. Положення статті 57 Закону №1788-ХІІ та Положення №530 регламентують порядок обчислення вислуги років у межах спеціального пенсійного забезпечення військовослужбовців і не змінюють встановленого Законом №1058-IV механізму формування страхового стажу у солідарній системі. З огляду на принцип законності та межі судового тлумачення Суд не вправі поширювати дію спеціальних норм на інші види пенсійного забезпечення за відсутності прямої законодавчої вказівки. За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в особливий період у пільговому обчисленні «один місяць служби за три» для цілей статті 115 Закону №1058-IV, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для такого зарахування є законним і обґрунтованим, а доводи касаційної скарги у цій частині не спростовують правильності застосування норм матеріального права.
(...)
Суд також зауважує, що пункт 2.3 Положення №530 прямо встановлює застосування пільгового порядку обчислення вислуги років для відповідних пенсій, проте «крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу». Отже, сам підзаконний нормативний акт, на який покликається скаржник, містить пряму вказівку на неможливість поширення механізму кратного обчислення на пенсії, що призначаються відповідно до Закону №1058-IV. Ігнорування цього застереження призвело б до застосування норми всупереч її буквальному змісту та законодавчому призначенню. Таким чином, довід скаржника про необхідність застосування пункту 2.3 Положення №530 до спірних правовідносин є суперечливим та не відповідає буквальному змісту і системному аналізу відповідного нормативного регулювання.».
Суд зауважує, що не зважаючи на те, що наведений висновок Верховним Судом сформульований у правовідносинах щодо наявності підстав для зарахування періодів проходження позивачем військової служби в особливий період до страхового стажу у пільговому обчисленні «один місяць служби за три» для цілей статті 115 Закону №1058-IV, суд вважає застосовним такий висновок до спірних в цій справі правовідносин.
Суд враховує, що Верховним Судом у наведеній постанові однозначно сформульований висновок, що за своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом №1058-IV механізмів.
Суд враховує, що статтею 57 Закону № 1788-ХІІ установлено, військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. 
Разом з тим, діючими положеннями пункту 3 Порядку №393 (в редакції постанови №119) визначено види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення саме розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.
Отже, з урахуванням того, що діючим законодавством встановлено зарахування військової служби на пільгових умовах виключно для визначення розміру пенсії, а не для цілей призначення пенсії, стаття 57 Закону №1788-ХІІ не встановлює правил кратного обчислення страхового стажу для цілей призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на врахування військової служби під час дії воєнного стану у складі діючої армії Збройних Сил України (безпосередню участь у бойових діях у воєнний час) для визначення розміру пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці періодів з 11.06.2022 до 04.11.2022, з 21.12.2022 до 05.01.2023, з 18.01.2023 до 27.07.2023, з 08.08.2023 до 24.12.2023, з 04.01.2024 до 05.02.2024, з 11.03.2024 до 05.05.2024, з 21.05.2024 до 14.01.2025, з 30.01.2025 до 25.03.2025, з 28.03.2025 до 25.04.2025, з 27.04.2025 до 22.05.2025, з 24.05.2025 до 20.06.2025, з 24.06.2025 до 10.07.2025, з 13.07.2025 до 30.07.2025 та, відповідно, про правомірність рішення ГУ ПФУ у Київській області про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV.
Доводи апелянта спростовані наведеними висновками суду, які ґрунтуються, зокрема, на висновках Верховного Суду.
Суд зауважує, що суд в цій постанові відступив від висновків, які раніше висловлені у подібних правовідносинах колегією суддів у цьому складі й таке відступлення обумовлено врахуванням висновків Верховного Суду у справі №200/8094/24. 
Також суд вважає за необхідне зазначити, що врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.08.2023 у справі №200/4951/22, від 11.09.2023 у справі №480/4827/22, від 07.09.2023 у справі №560/9478/22, від 15.09.2023 у справі №380/10714/22, від 31.01.2024 у справі №480/4941/22, від 10.06.2024 у справі №260/4588/23 та від 04.07.2024 у справі №620/4538/23, є помилковим, адже у цих постановах висловлено висновок стосовно неможливості врахування періоду проходження військової служби в особливий період у пільговому обчисленні для цілей призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не для цілей призначення пенсій за віком на пільгових умовах за правилами Закону № 1058-IV, проте ця обставина не є підставою для скасування судового рішення. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року в справі № 160/30000/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року в справі № 160/30000/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 29 липня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 29 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов