18.08.2026 Справа № 756/14737/25
Справа номер 756/14737/25
Провадження № 2/756/1425/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2026 року     м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі 
головуючий суддя - Шролик І.С.,
секретар судового засідання - Венгерський В.М.,
за участі представників відповідачів - ОСОБА_8, Глібко В.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - КП ВО «Київтеплоенерго») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  заборгованість, що виникла станом на 31 липня 2025 року за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , у загальному розмірі 144439,20 грн.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 
Як зазначає позивач, відповідачу надавалися послуги з централізованого опалення, теплової енергії, та постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 липня 2025 року становить 144439,20 грн.
Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).
З цих підстав позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги та вирішити питання судових витрат.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2025 року справу передано на розгляд судді ОСОБА_5 
Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Від відповідача ОСОБА_2 22 жовтня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що не проживає в квартирі в якій зареєстрований, не приєднувався до договору про надання послуг, будь-яких дій по сплаті послуг не вчиняв, позивачем не надано доказів надання послуг опалення та постачання гарячої води. Позивачем до позову не наданий договір цессії, в підтвердження набуття права вимоги за заборгованістю, яка виникла до 01 травня 2018 року. Просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності.
Від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Глібка В.І. 11 листопада 2025 року надійшов відзив на позовну заяву. В якому просить рахувати, що квартира на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , залучити останню до участі в справі в якості співвідповідача. Зауважує, що позивачем не враховано, що в квартирі відповідачів улаштований електричний нагрівач води, не враховані показники лічильника. Долучив свідоцтво про повірку лічильника. Заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року розгляд справи постановлено здійснювати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 26 січня 2026 року.
Неодноразово розгляд справи відкладався.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2026 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку, справу передано для розгляду судді Шролик І.С.
Ухвалою суду від 06 серпня 2026 року справу прийнято до провадження суддею Шролик І.С. 
Від представника відповідача Глібка В.І. 12 травня 2026 року надійшли додаткові пояснення до яких долучена відповідь на адвокатський запит, а також новий перерахунок заборгованості з урахуванням показників лічильника гарячої води. 
В судове засідання 13 серпня 2026 року представник позивача не з`явився про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. В поданій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Представники відповідачів, в судовому засіданні 13 серпня 2026року кожний окремо, просили відмовити КП ВО «Київтеплоенерго») в задоволенні заявлених вимог з підстав та мотивів викладених у поданих відзивах.
Вислухавши позицію представників відповідачів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Проте, текст договору в матеріалах справи відсутній. Позивачем долучена лише перша й остання сторінки договору. 
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідачів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».
Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 16 березня 2018 року виданого органом приватизації державного житлового фонду, відповідачі ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є співвласниками в рівних частках та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є споживачем послуг, які надає позивач. 
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Водночас такому праву прямо відповідає визначений в п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.
Відповідачі від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, та не відключалися.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, теплової енергії, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 липня 2025 року становить 144439,20 грн
Станом на день звернення позивача до суду відповідачі не сплатили заборгованість.
Відповідно до п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.
Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином.
Враховуючи те, що Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідачів як споживачів, виник обов`язок щодо оплати цих послуг.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 3% річних, інфляційні втрати та пеня.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
За заявою відповідача за наданими показниками лічильника постачальником здійснений перерахунок заборгованості (а.с.137), з якого вбачається, що заборгованість у відповідачів виникла з жовтня 2018 року й станом на 31 квітня 2026 року становить заборгованість за теплову енергію 44883,92 грн, заборгованість за гаряче водопостачання 1043,25 грн, з урахуванням здійсненого перерахунку заборгованості в загальному розмірі 71991,44 грн.
Щодо заявленого представниками відповідачів клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, як підставу для відмови в задоволенні заявлених вимог, суд виходить з наступного. 
Право на звернення до суду за захистом кореспондується зі статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності визначається в статті 261 ЦК України.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Натомість, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності, підстави зупинення та переривання перебігу позовної давності визначені законодавством у імперативних нормах матеріального права, проте частина п`ята статті 267 ЦК України надає суду право визнавати поважними причини пропуску позовної давності і захищати порушене право.
Як встановлено зі штампу вхідної кореспонденції суду, позивач звернувся до суду з позовом 16 вересня 2025 року.
Тлумачення статей 18, 256, 261, 264, 267 ЦК України свідчить, що: початок перебігу позовної давності за позовами про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язань у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання починається зі спливом цього строку. Тобто, цивільне право кредитора є порушеним з моменту невиконання зобов`язання. Обов`язок споживача щомісячно сплачувати отримані комунальні послуги. 
З 02 квітня 2020 року - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
З 17 березня 2022 року - у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).
4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності», згідно з яким п. 19 розділу виключається. 
Отже, період з 02 квітня 2020 року по 03 вересня 2025 року в строк позовної давності не враховується. 
З урахуванням зупинення перебігу строку позовної давності, станом на 16 вересня 2025 року позивачем не пропущений строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за комунальними послугами, який виник з 01 травня 2018 року. 
До вимог КП ВО «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року в розмірі 12060,91 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 2062,42 грн., три відсотки річних у розмірі 542,25 грн.; та заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 8453,87 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 1445,61 грн., три відсотки річних у розмірі 380,08 грн., суд застосовує наслідки пропуску строку позовної давності й відмовляє в їх задоволенні. 
Решта заявлених позовних вимог КП ВО «Київтеплоенерго» за період з 01 травня 2018 року по 31 квітня 2025 року знаходяться в межах строку позовної давності, тому підлягають стягненню солідарно з відповідачів, з урахуванням проведеного позивачем перерахунку заборгованості в загальному розмірі 44883,92 грн, а також інфляційну складову в розмірі -6119,6 грн, 3% річних - 1611,08 грн, пеня -1011,99 грн, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Також слід зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено ВС у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.
Відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач, за адресою: АДРЕСА_1 . Також співвласниками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які не були залучені відповідачами по справі. 
Твердження відповідача ОСОБА_2 , що він не проживає в квартирі за міцем реєстрації, не користується наданими позивачем послугами, як підставу звільнення від оплати за послуги з теплової енергії, опалення та гарячого постачання суд вважає неприйнятними. 
Порядок звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги, затверджений рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843. Яким встановлено, що наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї за період тимчасової відсутності мають право на несплату вартості ненаданих послуг при дотриманні певних умов: 1.1 При тимчасовій відсутності всієї сім`ї: за умов відключення працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) холодної та гарячої води та опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення послуг працівниками житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) згідно з письмовою заявою наймача (власника) квартири (приватного будинку).
1.2. При тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: за умови своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї. Винятком є випадки, коли наймач (власник) квартири (приватного будинку) або члени його сім`ї перебувають на стаціонарному лікуванні, санаторно-курортному відпочинку, терміни якого підтверджено лікарняним, путівкою та ін.
Звільнення від оплати здійснюється за період тимчасової відсутності не менше одного місяця. Для звільнення від оплати наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи: у випадку, передбаченому пунктом 1.1 (При тимчасовій відсутності всієї сім`ї): · заяву в житлово-експлуатаційну організацію (Виконавця послуг) про відключення холодної і гарячої води та опломбування запірних вентилів із зазначенням періоду тимчасової відсутності; акт житлово-експлуатаційної організації (Виконавця послуг) про відключення та опломбування вентилів холодної і гарячої води.
Перерахунок проводиться після відновлення надання послуг, якщо не порушено цілісності опломбування мереж (у випадку передбаченому пункт 1.1).
У випадку передбаченому пунктом 1.2 (при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: заяву в житлово-експлуатаційну організацію (до Виконавця послуг) про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування; документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою); для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження).
Відповідач ОСОБА_2 та його представник не надали суду доказів звернення з відповідною заявою до надавача послуг, зі заявами (повідомленнями) про не проживання у квартирі за період виникнення заборгованості, та бажання припинити отримання послуг (як повністю так і на певний період).
Особа, зареєстрована у квартирі, але фактично там не проживає, зобов`язана сплачувати за комунальні послуги. Це обумовлено тим, що реєстрація (прописка) створює юридичний зв`язок між особою та житловим приміщенням, і, відповідно, обов`язок сплачувати за послуги, які надаються за цім житловим приміщенням.
Суд вважає слушними заперечення представника відповідача про відсутність в матеріалах справи договору про відступлення права вимоги, наданий позивачем до позовної заяви лише перша та остання сторінка договору не завірена уповноваженим представником, не містить всіх умов укладеного договору, тому суд вважає, що заборгованість, яка виникла до 01 травня 2018 року стягненню не підлягає. 
Заперечення представника відповідача про невірність даних, які зазначені на корінцях наряду про початок та кінець опалювального сезону, суд відхиляє. Оскільки корінці нарядів свідчать лише про надання послуги з опалення й підключення будинку, а не місять інформації про обсяг використаних Гкал/год за опалювальний період за показниками будинкового лічильника. 
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягненню солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за гаряче водопостачання за період з 01 серпня 2018 року по 31 квітня 2026 року після проведеного перерахунку в сумі 1043,25 грн, заборгованість за опалення та теплову енергію за період з 01 травня 2018 року по 31 квітня 2026 рік в загальному розмірі 44883,92 грн., інфляційну складову в розмірі -6119,60 грн, 3% річних - 1611,08 грн, пеня -1011,99 грн, також підлягає стягненню заборгованість за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії в сумі 1517,13 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води в розмірі 807,40 грн, з обслуговування вузла комерційного обліку - 103,32 грн, що разом становить 57097,69 грн. В задоволенні решти вимог слід відмовити за недоведеністю.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з положень п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції № 7805 від 15 серпня 2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат в розмірі 1196,98 грн., пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до розрахунку ( 57097,69х3028:144439,20), тобто з кожного по 598,49 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 274,279,354, 355ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги, яка виникла за період з 01 травня 2018 року по 31 квітня 2026 року у розмірі 57097,69 грн. та витрати зі сплати судового збору в рівних частинах з кожного по 598,49 грн.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 40538421);
Відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 18 серпня 2026 року.

Суддя І.С. Шролик