ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.06.2026	Справа № 910/12811/24 (910/3416/26)	

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., за участю секретаря судового засідання Коваленко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін
за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" (03035, м. Київ, вул. Шаповала Генерала, 2, офіс 111; ідентифікаційний номер 32727466) арбітражного керуючого Ципляка Павла Сергійовича
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про спростування майнових дій та стягнення 100 000,00 грн

в межах справи №910/12811/24
за заявою Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50, ідентифікаційний номер 14360506)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" (03035, місто Київ, вулиця Шаповала Генерала, будинок 2, офіс 111, ідентифікаційний номер 32727466)
про банкрутство

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що:
- на момент укладення оспорюваного правочину позивачеві було відомо про: наявність заборгованості перед бюджетом на суму понад 6 млн грн; наявність простроченої заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт трейдинг" та відкриту за позовом останнього справу № 910/21117/21 в межах якої стягувалася з позивача заборгованість у сумі 3 226 851,56 грн; наявність боргових зобов`язань перед Акціонерним товариством "Комінбанк"; наявність боргових зобов`язань перед Приватним підприємством "Укрпалетсистем" за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 812/10/20 від 27.10.2020 на загальну суму 907 471, 13 грн; наявність боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Персональний український лізинг" за договором фінансового лізингу №FL305-07/20 від 20.07.2020, що свідчить про вчинення правочину у підозрілий період (протягом трьох років до відкриття провадження у справі про банкрутство), під час наявної кредиторської заборгованості та після відкриття судових проваджень;
- в спірній майновій дії відсутня ділова мета для ТОВ "Данко", оскільки відсутній економічний ефект в прирості або збереженні активів, а так само відсутнє створення умов для такого приросту або збереження в майбутньому, відсутній прибуток від угоди;
- спірна майнова дія (платіж щодо поворотної фінансової допомоги) вчинений на користь ОСОБА_1 який станом на 04.10.2022 був кінцевим бенефіціарним власником боржника.

2. Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач своїм правом не скористався, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.

3. Процесуальні дії у справі
У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12811/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" на стадії ліквідаційної процедури введеної постановою суду від 14.08.2025.
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" арбітражний керуючий Ципляк Павло Сергійович звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:
- спростувати майнові дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко", що полягали у перерахуванні 04.10.2022 грошових коштів в сумі 100 000,00 грн ОСОБА_1 за платіжним документом №1213.
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" 100 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2026 прийнято позовну заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" арбітражного керуючого Ципляка Павла Сергійовича до ОСОБА_1 про спростування майнових дій та стягнення 100 000,00 грн до розгляду в межах справи № 910/12811/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 30.04.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2026 відкладено судове засідання на 18.06.2026. 
У судовому засіданні 18.06.2026 представник позивача надав пояснення по суті позову та просив суд задовольнити позов.
Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 18.06.2026 дослідивши її матеріали та заслухавши пояснення представника позивача, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Під час процедури банкрутства ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" арбітражним керуючим Ципляком Павлом Сергійовичем було встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Данко" на користь громадянина України ОСОБА_1 було перераховано 04.10.2022 грошові кошти в загальній сумі 100 000,00 грн, платіжний документ № 1213 з призначенням платежу "Надання поворотної фінансової допомоги зг. договору № 0410/22 від 04.10.2022р. Без ПДВ".
Відповідно до проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності із залученням приватного аудитора повернення вказаної фінансової допомоги на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" ліквідатором не встановлено.
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" арбітражний керуючий Ципляк Павло Сергійович зазначає, що оскільки спірну майнову дію (платіж з перерахування безповоротної фінансової допомоги) було вчинено 04.10.2022 (в межах підозрілого періоду) та якою сумнівно було зменшено розмір активів боржника, вона становить втручання у право власності кредиторів.
Також, на момент укладення оспорюваного правочину Товариству з обмеженою відповідальністю "Данко" було відомо про: наявність заборгованості перед бюджетом на суму понад 6 млн грн; наявність простроченої заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт трейдинг" та відкриту за позовом останнього справу № 910/21117/21 в межах якої стягувалася з позивача заборгованість у сумі 3 226 851,56 грн; наявність боргових зобов`язань перед Акціонерним товариством "Комінбанк"; наявність боргових зобов`язань перед Приватним підприємством "Укрпалетсистем" за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 812/10/20 від 27.10.2020 на загальну суму 907 471, 13 грн; наявність боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Персональний український лізинг" за договором фінансового лізингу №FL305-07/20 від 20.07.2020, що свідчить про вчинення правочину у підозрілий період (протягом трьох років до відкриття провадження у справі про банкрутство), під час наявної кредиторської заборгованості та після відкриття судових проваджень.
Крім того, позивач зазначає, що спірна майнова дія (платіж щодо поворотної фінансової допомоги) вчинена на користь ОСОБА_1 , який станом на 04.10.2022 (дата вчинення спірної майнової дії) був кінцевим бенефіціарним власником боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко".

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД
Статтею 42 КУзПБ встановлено, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, зокрема, якщо боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальною засадою цивільного законодавства визначено справедливість, добросовісність та розумність.
Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло") (див, зокрема, висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16).
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.
Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).
Верховний Суд у своїй постанові у справі № 910/20146/20 (910/9531/22) зазначив, що у силу закону майно юридичної особи фактично є способом забезпечення майбутніх зобов`язань боржника перед третіми особами-кредиторами.
За загальним правилом майнова сутність господарювання полягає у відносно еквівалентному обміні матеріальними цінностями задля забезпечення росту у суб`єкта господарювання виробництва товарів, надання послуг. Таким чином навмисне зменшення майнової основи суб`єкта господарювання без наявності підстав вважати, що таке зменшення буде компенсовано відносно рівним еквівалентом з боку контрагента, знижує можливість такого суб`єкта відповідати перед своїми кредиторами належним йому майном, що і виступає безпосередньою ознакою фраудаторності та її економічною сутністю. При цьому поява у майбутньому кредиторів у справі про банкрутство не впливає на економічну сутність фраудаторного правочину і не міняє фраудаторної природи такого правочину (пункти 86, 87 постанови Верховного Суду від 22.09.2022).
Добросовісність та розумність як принципи цивільного обороту (стаття 3 ЦК України) мають лежати в основі дій/бездіяльності всіх учасників обороту. Діяльність у підприємницькій сфері за загальним правилом має бути спрямована на отримання правомірного прибутку учасниками господарських відносин. Усі учасники господарських відносин повинні ухилятися від здійснення дій, що очевидно спрямовані на іншу мету, зокрема, виведення активів вже неплатоспроможного учасника господарського обороту. Таке виведення активів може здійснюватися шляхом безпосереднього очевидно нееквівалентного продажу/обміну майна особи, при якому здійснюється несправедливе зменшення майна особи як основи господарювання, так і шляхом набуття обов`язків шляхом укладення договору поруки за боргами третіх осіб, які є формально самостійними учасниками господарського обороту.
В постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №910/7827/17 сформовано наступні правові позиції стосовно підстав та умов спростування майнових дій боржника.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування при цьому інтересів кредиторів - є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.
Оскільки період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності, або при надмірній заборгованості, до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.
Майнові дії боржника - це вид юридичних дій, як-то вчинки, що здійснені боржником або від імені боржника і мають матеріальний вираз у формі документу будь-якого правочину (угоди, договору), розпорядчого документу, акту, пов`язаного з волевиявленням боржника як суб`єкта правовідносин на відчуження майнових активів боржника або відмову від них. Отже, спростування майнових дій боржника, це - заперечення, відхилення, оспорювання фактичних даних чи обставин, що визначають правомірність майнових дій боржника, та може мати форму визнання недійсними (незаконними, нечинними) дій боржника, які вчинені щодо розпорядження його майном на підставі рішень власника або його органів управління.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 22.05.2025 у справі № 910/18632/23 (910/8585/24) метою застосування спростування майнових дій є не спростування саме по собі, а повернення до ліквідаційної маси певного майна, відтак є цілком обґрунтованим та доцільним спростовувати майнові дії, вчинені боржником за укладеним правочином (договором) на шкоду власним інтересам або інтересам інших кредиторів, без визнання його недійсним.
В ході розгляду даної справи судом встановлено, що відповідно до балансу ТОВ "Данко" станом на 31.12.2022 боржник закінчив рік з збитком в 2 745 тис грн, при цьому на початок року мало прибуток в розмірі 2 497 тис грн, різниця показника фактично становить - 5 242 тис грн.
Згідно висновків аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Данко" станом на 31.12.2022:
- підприємство мало від`ємне значення власного капіталу (- 1 145 тис грн), власних оборотних активів (- 7 147 тис грн), коефіцієнту фінансової автономії (-0,01), коефіцієнту концентрації власного капіталу (-0,01), коефіцієнту фінансової залежності (-140,9), поточної платоспроможності (-103 630), що не є нормативним для платоспроможного підприємства;
- коефіцієнт Бівера становив від`ємне значення при нормативному більше 0,2, що означає, що вже на той період підприємство можна було віднести до високої групи ризики втрати платоспроможності;
Відтак, суд вказує, що попри свою збитковість, ТОВ "Данко" добровільно взяло на себе додаткову необґрунтовану витрату зі сплати фінансової допомоги, яка відповідно до виписок не була повернута, в той час як мало реальну можливість спрямувати вказані грошові кошти на погашення заборгованості перед кредиторами або на господарську діяльність для отримання прибутку.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи (див., зокрема, постанову від 11.01.2024 у справі №910/6614/20, від 07.11.2023 у справі №908/3468/13 тощо). 
З огляду на викладене вище, суд погоджується з доводами арбітражного керуючого, стосовного того, що в спірній майновій дії відсутня ділова мета для ТОВ "Данко", оскільки відсутній економічний ефект в прирості або збереженні активів, а так само відсутнє створення умов для такого приросту або збереження в майбутньому, відсутній прибуток від угоди.
Також, судом враховано доводи ліквідатора стосовно того, що на момент вчинення спірної майнової дії (04.10.2022), яка полягає у перерахуванні на користь громадянина України ОСОБА_1 грошових коштів в загальній сумі 100 000,00 грн, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Данко" був ОСОБА_1 .
Відтак, суд погоджується з твердженнями ліквідатора щодо того, що спірна майнова дія вчинена на користь заінтересованої особи, в розумінні положень ст. 1 КУзПБ.
Таким чином, з огляду на викладене, суд вбачає наявність правових підстав для спростування майнової дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко", що полягала у перерахуванні 04.10.2022 грошових коштів в сумі 100 000,00 грн ОСОБА_1 за платіжним документом №1213 та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" 100 000,00 грн.
Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Отже, з огляду на викладене вище у своїй сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову ліквідатора - спростування майнової дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко", що полягала у перерахуванні 04.10.2022 грошових коштів в сумі 100 000,00 грн ОСОБА_1 за платіжним документом №1213 та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" 100 000,00 грн.
Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
При цьому, суд відзначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" арбітражного керуючого Ципляка Павла Сергійовича - задовольнити.
2. Спростувати майнові дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" (03035, м. Київ, вул. Шаповала Генерала, б. 2, офіс 111, ідентифікаційний номер 32727466), що полягали у перерахуванні 04.10.2022 грошових коштів в сумі 100 000,00 (сто тисяч грн. 00 коп.) грн. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за платіжним документом №1213.
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" (03035, місто Київ, вулиця Шаповала Генерала, будинок 2, офіс 111, ідентифікаційний номер 32727466) 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь арбітражного керуючого Ципляка Павла Сергійовича (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 16-22, офіс 323; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 5 325 (п`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн 00 коп.
5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 10.07.2026.

Суддя Сергій СТАСЮК