07.07.2026 
Справа № 696/577/26 
Провадження № 2/696/474/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 липня 2026 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області в складі
головуючої судді Ніколенко О.Є.,
секретаря Старущенко Н.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач вказує на те, що 27.02.2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 957262256, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, сума якого складає 5000 грн.
29.10.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/10-2025, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №957262256 від 27.02.2020, укладеним між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ».
31.10.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №957262256 від 27.02.2020, укладеним між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 , перейшло до позивача.
Таким чином, станом на момент передачі права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором №957262256 від 27.02.2020 становить 33250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 28250 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити даний позов та стягнути з ОСОБА_1 наявну заборгованість у розмірі 33250 грн., а також понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 30.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
За таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.02.2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 957262256, шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитного договору №957262256 від 27.02.2020 з додатками, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, сума якого складає 5000 грн. на строк до 23.09.2020.
29.10.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/10-2025, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №957262256 від 27.02.2020, укладеним між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ», що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 29.10.2025 до договору факторингу №АК-29/10-2025.
31.10.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №957262256 від 27.02.2020, укладеним між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 31.10.2025 до договору факторингу №ДФ-31102025.
Відповідно до витягів з Реєстру боржників від 29.10.2025 та від 31.10.2025 та розрахунку заборгованості станом на 29.10.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № 957262256 від 27.02.2020 становить 33250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 28250 грн. заборгованість за відсотками. 
З витребуваної виписки по картці № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , вбачається, що на картковий рахунок відповідача дійсно 27.02.2020 були зараховані грошові кошти у розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчать реквізити та підпис сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
При укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо предмету та строку дії договору, порядку його укладення.
Отже, при підписанні договору відповідач був повністю ознайомлений із умовами кредитного договору № 957262256 від 27.02.2020.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Так, відповідно до кредитного договору № 957262256 від 27.02.2020 кредит надається строком до 23.09.2020. У період з 27.02.2020 по 27.03.2020 денна відсоткова ставка становить 1,70% в день, з 28.03.2020 по 23.09.2020 – 3 % в день.
З розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач частково здійснював проплати за кредитним договором, що в сумі склало 6579 грн.
Станом на 23.09.2020, тобто на момент закінчення строку кредитування, розмір заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору, враховуючи здійснені ним проплати, склав 15700 грн.
Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченою ч.2 ст. 625 ЦК України, а не відсотками, передбаченими ст. 1050 ЦК України за користування кредитними коштами.
З наведеного слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом обмежене умовами самого кредитного договору та, у даному випадку нараховувати відсотки за користування кредитом слід з 27.02.2020 до 23.09.2020, а після 23.09.2020 кредитодавець втрачає право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, як за дисконтною, так і за базовою процентними ставками, а тому нараховані відсотки поза межами строку кредитування стягненню не підлягають.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач не заявляв вимоги про стягнення з ОСОБА_1 відсотків, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.
Тому, з урахування строку кредитування, який закінчився 23.09.2020, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 957262256 від 27.02.2020 в сумі 15700 грн, з яких 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 10700 грн заборгованість за відсотками.
Вирішуючи питання про судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 1257,19 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2833,20 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 957262256 від 27.02.2020 у розмірі 15700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10700 грн – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1257 (одна тисяча двісті п`ятдесят сім) гривень 19 копійок та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 20 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 07.07.2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Суддя О.Є. Ніколенко