ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2111/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. (доповідач) 
судді: Висоцький А.М., Вінніков С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2026 (повне рішення складено 19.06.2026, суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі № 904/2111/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконсалт Інжинірінг", м. Дніпро
до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, м. Підгородне Дніпропетровської області
про стягнення 83 378,57 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконсалт Інжинірінг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області заборгованості у розмірі 83 378,57 грн, з яких:
- основний борг у розмірі 76 388,51 грн;
- штраф у розмірі 152,77 грн;
- пеня у розмірі 6 215,72 грн;
- 3 % річних у розмірі 621,57 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконсалт Інжинірінг" до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення 83 378,57 грн. задоволено частково.
Стягнуто з Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконсалт Інжинірінг" основний борг у розмірі 76 388,51 грн (сімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень 51коп.), пеню у розмірі 5 742,74 грн (п`ять тисяч сімсот сорок дві гривні 74коп.), штраф у розмірі 152,77 грн (сто п`ятдесят дві гривні 77коп.), 3% річних 558,79 грн (п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 79 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2645,29 грн (дві тисячі шістсот сорок п`ять гривень 29коп.).
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2026 у справі №904/2111/26 в повному обсязі; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Скаржник вважає рішення таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм процесуального права.
На думку скаржника, суд не дослідив істотне порушення договору самим позивачем. Пунктом 6.2 договору встановлено обов`язок виконавця направити акт приймання-передачі протягом трьох робочих днів після фактичного виконання робіт. Як встановлено матеріалами справи, акти КБ-2в були підписані ще 17.09.2025. Разом із тим акт технічного нагляду направлений лише 12.12.2025. Позивач прострочив виконання власного договірного обов`язку майже на три місяці. Саме ця обставина була основним запереченням відповідача. 
Проте суд обмежився твердженням, що договором не передбачено відповідальності виконавця за таке порушення. При цьому суд не дослідив: чи є таке порушення істотним; чи вплинуло воно на можливість реєстрації бюджетного зобов`язання; чи саме прострочення позивача стало причиною виникнення спору. Таким чином суд порушив вимоги статей 86 та 236 Господарського процесуального кодексу України. 
Підгородненська міська рада зазначала, що після зупинення Казначейством операцій із бюджетними коштами відсутня можливість реєстрації бюджетних зобов`язань відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №309. 
Суд фактично відхилив ці доводи без будь-якого аналізу положень бюджетного законодавства. Ненадання оцінки істотним доводам сторони свідчить про неповне дослідження обставин справи. 
Як зазначено скаржником, штраф відповідно до пункту 9.2 договору застосовується лише у випадку безпідставної відмови від підписання акта. Міська рада обґрунтовувала причини непідписання акта існуванням бюджетних обмежень та відсутністю можливості належної реєстрації бюджетного зобов`язання. 
Суд не встановив наявності саме безпідставної відмови, що є обов`язковою умовою застосування штрафної санкції. Суд першої інстанції не виконав вимог статей 13, 74, 86 та 236 Господарського процесуального кодексу України. Рішення не містить належної оцінки всім доводам відповідача. Фактично суд лише зазначив, що інші доводи спростовуються встановленими обставинами, не навівши мотивів такого висновку. Це позбавляє рішення достатнього рівня мотивованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Висоцький А.М., Вінніков С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2026 у справі №904/2111/26. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) № 904/2111/26, необхідні для розгляду апеляційної скарги.
22.07.2026 від представника позивача, через систему «Електронний суд», до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду залишити без змін.
Як зазначено позивачем, відповідач свої обов`язки з прийняття робіт не виконав, акт залишив непідписаним без належних пояснень, не підтвердив невиконання позивачем робіт на заявлену до стягнення суму основної заборгованості жодними належними доказами.
За твердженням позивача, пункт 6.2 Договору встановлює строк виконання обов`язку Виконавця, однак не передбачає жодних правових наслідків його порушення, зокрема не пов`язує з таким порушенням припинення чи відстрочення обов`язку Замовника оплатити належним чином надані послуги. 
Відповідач не довів, що несвоєчасне направлення акта унеможливило виконання ним договірного обов`язку або спричинило будь-які негативні правові наслідки. Посилання на неможливість реєстрації бюджетного зобов`язання є декларативним, оскільки не підтверджене жодним належним і допустимим доказом, що суперечить вимогам статей 74, 76, 77 ГПК України. 
Посилання апелянта на те, що суд не дослідив істотність такого порушення, є безпідставним, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості в сумі 83 378,57 грн з Підгородненської міської ради за договором про закупівлю технічного нагляду за виконанням будівельних робіт на об`єкті: «Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вулиця Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район» від 15.05.2025 №45, а не питання розірвання договору чи застосування наслідків істотного порушення його умов. 
Відтак питання істотності порушення не входило до предмета доказування у цій справі. Слід зазначити, що жодний пункт Договору про закупівлю технічного нагляду за виконанням будівельних робіт на об`єкті: «Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вулиця Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район» від 15.05.2025 №45 не передбачає відповідальність Виконавця за «не своєчасне подання актів», на думку Замовника, та не дає права Замовнику ухилятись від сплати за виконані в повному обсязі роботи. 
Отже, навіть у разі порушення Позивачем строку, передбаченого пунктом 6.2 Договору, така обставина сама по собі не звільняє Підгородненську міську раду від обов`язку оплатити належно надані послуги з технічного нагляду за виконанням будівельних робіт та не є підставою для скасування законного й обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Як зауважено позивачем, сам по собі факт посилання Відповідача на бюджетні обмеження та неможливість реєстрації бюджетного зобов`язання не свідчить про наявність правових підстав для відмови від підписання акта приймання-передачі послуг.
Відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував неможливість підписання акта або існування об`єктивних перешкод для виконання цього обов`язку. Більше того, матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач висловлював будь-які зауваження щодо обсягу, якості чи факту надання послуг. 
Отже, відмова від підписання акта була зумовлена виключно обставинами, які не пов`язані з належним виконанням Позивачем своїх договірних зобов`язань. Посилання апелянта на бюджетні обмеження не звільняє його від виконання взятих на себе договірних зобов`язань та не є підставою для невиконання умов Договору.
Аналогічно, відсутність або несвоєчасна реєстрація бюджетного зобов`язання є питанням внутрішньої організації діяльності Замовника і не може покладати негативні наслідки на контрагента, який належним чином виконав свої договірні обов`язки. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність законних підстав для відмови Відповідача від підписання акта та правомірно задовільнив вимогу про застосування штрафних санкцій, передбачений пунктом 9.2 Договору. 
На думку позивача, апеляційна скарга не містить нових обставин чи належних доводів, які б свідчили про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права або спростовували встановлені ним фактичні обставини справи. Наведені апелянтом аргументи були предметом дослідження суду першої інстанції, отримали належну правову оцінку та обґрунтовано відхилені.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4). 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2025 року між Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконсалт Інжинірінг" (виконавець, позивач) укладено договір №45 про закупівлю технічного нагляду за виконанням будівельних робіт на об`єкті: Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район (а.с. 8-11).
За цим договором замовник доручає і оплачує, а виконавець зобов`язується здійснювати технічний нагляд за будівництвом об`єкта: Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район, далі по тексту – об`єкт, який реалізується за договором підряду, укладений між замовником та підрядником. Здійснення технічного нагляду за будівництвом об`єкта виконується у відповідності з Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єктів архітектури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №903 "Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури" (далі – роботи) та згідно Технічного завдання (додаток 1 до договору).
Вартість робіт, що доручаються виконавцю, визначається цим договором згідно положень Кошторисних норм України "Настанова з визначення вартості будівництва" (п. 1.2 договору).
Склад та обсяг робіт, що надаються виконавцем за цим договором, можуть бути переглянуті сторонами в процесі виконання будівельних робіт (п. 1.3 договору).
Виконавець зобов`язаний, зокрема: якісно, та у встановлені сторонами строки виконувати зобов`язання, визначені цим договором; після фактичного виконання робіт (їх частини) підготувати та направити замовнику Акт приймання-передачі виконаних робіт згідно з договором; виконувати інші дії, необхідні для виконання зобов`язань за цим договором, які виникають у відповідності з цим договором або законодавством чи за домовленістю із замовником (п. 4.1 договору).
Виконавець має право отримати оплату за надання робіт згідно з умовами цього договору (п. 4. договору).
В свою чергу замовник зобов`язаний, створити необхідні умови для належного виконання виконавцем його обов`язків, своєчасно надавати інформацію про хід виконання робіт згідно з цим договором; надавати виконавцю для перевірки Акти виконаних робіт за формою КБ-2в та довідку за формою КБ-3, накладні на вартість матеріалів, а також розрахунки загальновиробничих та інших витрат; прийняти належним чином надані роботи та підписати Акти приймання-передачі наданих робіт та всі надані виконавцем документи про виконане ним у відповідності з договором; провести своєчасну оплату наданих робіт відповідно до умов даного договору (п. 4.3 договору).
Загальна вартість наданих робіт за цим договором за згодою Сторін становить 688 557,70грн (шістсот вісімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 70 копійок) в т.ч. ПДВ – 114 759,62грн.
Джерелами фінансування: державний бюджет – 550 846,16 грн; місцевий бюджет – 137 711,54 грн. Джерело співфінансування з державного бюджету забезпечено завдяки реалізації інструменту Європейського союзу – Ukraine Facility (п. 5.1 договору).
Поточні розрахунки з оплати наданих робіт виконуються згідно положень Кошторисних норм України "Настанова з визначення вартості будівництва" протягом двадцяти банківських днів після підписання підрядником актів виконаних робіт за формою КБ-2в і довідки за формою КБ-3 та з дати підписання Акту приймання – передачі наданих послуг зі здійснення технічного нагляду (робіт) за відповідний період (за формою у додатку 3 до договору) і рахунку на оплату (п. 5.3 договору).
Зазначені суми вартості робіт з технічного нагляду будуть уточнюватись в залежності від суми фактичного виконаних робіт підрядником та підписаних актів виконаних робіт (п. 5.4 договору).
Пунктом 6.1 договору визначено, що приймання та передача робіт з технічного нагляду за цим договором оформлюється Актом приймання – передачі наданих послуг зі здійснення технічного нагляду (далі – Акт).
Виконавець складає та направляє замовнику належним чином підписаний та завірений печаткою акт у чотирьох примірниках, протягом трьох робочих днів після фактичного надання робіт. Акти вважаються дійсними і такими, що можуть прийматися замовником до оплати, за наявності завірених печатками підписів сертифікованого інженера технічного нагляду та посадової особи виконавця (п. 6.2 договору).
Згідно пункту 6.4 договору замовник в триденний термін з моменту отримання від виконавця Акта та рахунку зобов`язаний розглянути його і, в разі відсутності зауважень (заперечень), підписати, завірити печаткою та повернути один примірник виконавцю. У разі ненадання робіт виконавцем або надання їх неналежним чином замовник у строк, визначений цим пунктом, має скласти і надіслати на адресу виконавця письмову мотивовану відмову у прийнятті робіт.
Акт, підписаний у вищевказаний спосіб, є підставою для розрахунків між сторонами за фактично надані за договором роботи. Підтвердженням надання робіт з технічного нагляду вважається підписання замовником відповідних облікових документів у формі №КБ-2в (Акт приймання виконаних підрядних робіт) та КБ-3 (Довідка про вартість виконаних підрядних робіт) із підписами технічного нагляду (п. 6.5 договору).
Цей договір укладається на строк, визначений договором підряду, укладеним між замовником та підрядником, та діє до 31.12.2025, але в будь-якому разі – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 договору).
Сторона має право відмовитися від виконання зобов`язань за цим договором у випадку невиконання іншою стороною фінансових та інших зобов`язань згідно умов цього договору (п. 7.2 договору).
За умовами пункту 7.3 договору договір вважається розірваним з дати укладення сторонами відповідної угоди про розірвання договору або припинення його дії.
За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (п. 9.1 договору).
У випадку безпідставної відмови будь – якої із сторін від підписання Акта приймання – передачі наданих робіт, сторона, яка у порушення порядку передачі і приймання робіт, визначеного цим договором, відмовилась або ухиляється від підписання Акту, сплачує іншій стороні штраф в розмірі 0,2% від суми, яка підлягає сплаті (п. 9.2 договору).
Сплата штрафів та пені за порушення умов цього договору та додаткових угод, укладених згідно з умовами цього договору, а також відшкодування завданих збитків не звільняють винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором (п. 9.6 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Також, в матеріалах справи містяться додатки до договору: Додаток 1 "Технічне завдання"; Додаток 2 "Щомісячний звіт про виконання договору"; Додаток 3 "Акт приймання наданих послуг зі здійснення технічного нагляду"; Додаток 4 "Перелік ключового персоналу виконавця, який залучається до виконання робіт з технічного нагляду, та копії кваліфікаційних сертифікатів (відповідно до законодавства) (а.с. 12-14).
За результатами виконаних робіт зі здійснення технічного нагляду за виконанням будівельних робіт, згідно умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконсалт Інжинірінг" складено (підписано та завірено печаткою підприємства) акт приймання наданих послуг зі здійснення технічного нагляду №1 від 12.12.2025 на загальну суму 76 388,51грн, в т.ч. ПДВ – 12 731,42грн (а.с. 15 на звороті).
Листом за вих. №33 від 12.12.2025 акт №1 від 12.12.2025 в 2 екземплярах направлено на адресу міської ради. На листі міститься відмітка (штамп) про отримання листа міською радою 15.12.2025 (вх. №2341) (а.с. 15).
Позивач зазначає, що замовник у триденний термін з моменту отримання акту, як передбачено п. 6.4 договору, акт не підписав. Жодних зауважень (заперечень) щодо не надання робіт, або надання їх неналежним чином від міської ради не надходило.
15.01.2026 позивач направив на адресу відповідача адвокатський запит за вих. №127/АЗ-01/26 від 13.01.2026 та просив: надати інформацію про стан прийняття та підписання акту приймання наданих послуг зі здійснення технічного нагляду №1 від 12.12.2025 на виконання договору №45 від 15.05.2025 про закупівлю технічного нагляду за виконанням будівельних робіт на об`єкті: "Будівництво захисної споруди цивільного захисту(укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вулиця Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район"; у разі не прийняття акта приймання наданих послуг зі здійснення технічного нагляду №1 від 12.12.2025 роз`яснити підстави його не прийняття; у разі прийняття та підписання акта приймання наданих послуг зі здійснення технічного нагляду №1 від 12.12.2025 повідомити про можливість його отримання (а.с. 16-17).
Листом за вих. 241 від 23.01.2026 відповідач повідомив, що відповідно до частини другої ст. 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" міська рада продовжує розгляд вказаного запиту до 20-ти робочих днів, у зв`язку з необхідністю пошуку інформації серед значної кількості даних (а.с. 18).
У відповіді на запит №127/АЗ-01/26 від 13.01.2026, листом за вих. 493 від 12.02.2026 відповідач повідомив, що акт наданих послуг зі здійснення технічного нагляду від 12.12.2025 за договором від 15.05.2025 №45, акт здачі – приймання робіт з авторського нагляду від 12.12.2025 по об`єкту: "Будівництво захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область, Дніпровський район" не підписані та роботи відповідно не прийняті, оскільки станом на 12.02.2026 підрядником ТОВ "Україна – Будсервіс" не використано авансовий платіж та не повернута невикористана сума авансу, що стало підставою для блокування рахунків органу місцевого самоврядування та звернення до суду з вимогою про стягнення з підрядника штрафних санкцій та авансу (а.с. 19).
26.02.2026 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №39/02-2026 від 26.02.2026 з вимогою у місячний строк з дня її одержання сплатити основний борг у розмірі 76 388,51грн, штраф у розмірі 152,77грн, пеню у розмірі 3243,90грн, 3% річних у розмірі 313,93грн (а.с. 20-22).
У відповіді на претензію за вих. №872 від 13.03.2026 міська рада повідомила, що у зв`язку із недобросовісною поведінкою підрядника, не має можливості здійснити оплату за надані послуги технічного нагляду (а.с. 28). 
Поряд із цим, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 позовні вимоги Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.03.2026) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 9241372,34грн, з якої: 8053435,45грн невикористаної суми авансу, 1187936,89грн пені за несвоєчасне повернення авансу задоволено в повному обсязі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі 904/6264/25, встановлено таке.
09.05.2025 між Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна-Будсервіс" (підрядник, відповідач) укладено договір №41.
Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до проектної документації та умов цього договору виконати роботи з будівництва захисної споруди цивільного захисту (укриття) для учасників освітнього процесу Спаського ліцею Підгородненської міської ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Козинця, 74Б, с. Спаське, Дніпропетровська область Дніпровський район на об`єкті.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності після підписання сторонами відповідно до пункту 1.3 цього договору і діє до 31.12.2025, а у частині виконання зобов`язань сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, а в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку на роботу (п. 18.1 договору).
На виконання договору замовник сплатив на користь підрядника аванс у загальній сумі 15086140,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №809 від 18.06.2025, №810 від 18.06.2025.
Підрядником на підтвердження використання авансу надані акти приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2025 року, №2 за вересень 2025 року, акт №3 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року, акт №5 вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, акт №6 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2025 року. Загальна сума виконаних будівельних робіт та використаного авансу станом на 17.09.2025 становила 7032704,55грн, невикористана сума авансу на цю дату - 8053435,45грн.
Господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача авансу в сумі 8053435,45грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.
З огляду на положення частини четвертої ст. 75 ГПК України рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2026 у справі №904/6264/25 носить преюдиційний характер для даної справи, відповідно факти встановлені у судовому рішенні у справі №904/6264/25 не підлягають доказуванню в даній справі.
Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 76 388,51грн, штраф у розмірі 152,77грн, пеню у розмірі 6 215,72грн, 3 % річних у розмірі 621,57грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з надання послуг, на підставі укладеного між сторонами Договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.
В силу ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) між сторонами у справі виникли зобов`язальні відносини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Як визначено пунктом 5.3 договору, поточні розрахунки з оплати наданих робіт виконуються згідно положень Кошторисних норм України "Настанова з визначення вартості будівництва" протягом двадцяти банківських днів після підписання підрядником актів виконаних робіт за формою КБ-2в і довідки за формою КБ-3 та з дати підписання Акту приймання – передачі наданих послуг зі здійснення технічного нагляду (робіт) за відповідний період (за формою у додатку 3 до договору) і рахунку на оплату.
Згідно пункту 6.4 договору замовник в триденний термін з моменту отримання від виконавця Акта та рахунку зобов`язаний розглянути його і, в разі відсутності зауважень (заперечень), підписати, завірити печаткою та повернути один примірник виконавцю. У разі ненадання робіт виконавцем або надання їх неналежним чином замовник у строк, визначений цим пунктом, має скласти і надіслати на адресу виконавця письмову мотивовану відмову у прийнятті робіт.
Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач, отримавши 15.12.2025 акт приймання наданих послуг, у передбачений пунктом 6.4 договору триденний строк не надав мотивованої відмови від їх прийняття, не зазначив обставин щодо невиконання чи неналежного виконання позивачем послуг та не надав відповідних доказів у ході розгляду справи.
За таких обставин, з урахуванням фактичного виконання позивачем договірних зобов`язань, саме лише непідписання відповідачем акта не може бути підставою для звільнення останнього від обов`язку оплатити фактично надані послуги.
Також колегією суддів враховану правову позицію, викладену у постанові КГС ВС від 17.08.2021 у справі №910/16308/20: передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.
Обставини неналежного виконання ТОВ «Україна-Будсервіс» зобов`язань за договором підряду №41 від 09.05.2025 не можуть бути ототожнені з обставинами виконання ТОВ «Будконсалт Інжинірінг» зобов`язань за договором №45 від 15.05.2025, оскільки зазначені договори є самостійними правочинами, предметом яких є різні види зобов`язань.
Посилання відповідача на невикористання підрядником авансового платежу та наявність спору між замовником і підрядником щодо повернення невикористаної частини авансу не спростовують факту виконання позивачем власних договірних обов`язків та не звільняють відповідача від обов`язку оплатити фактично надані послуги з технічного нагляду. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що позивач не здійснював технічний нагляд, здійснював його неналежним чином або що надані ним послуги не відповідають умовам договору.
Таким чином, наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 76388,51 грн підтверджена матеріалами справи, а доводи відповідача не спростовують ані факту надання відповідних послуг, ані виникнення обов`язку з їх оплати.
При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.05.2026 у справі № 910/5316/25 про те, що відсутність бюджетного фінансування не може звільняти замовника від виконання договірного зобов`язання щодо оплати фактично виконаних робіт. При цьому сам факт погодження сторонами умови про здійснення оплати за наявності бюджетного фінансування не змінює наведеного висновку.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ст. 549 Цивільного кодексу України).
Щодо вимог про стягнення пені, штрафу та 3 % річних колегія суддів зазначає таке.
Встановивши факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати фактично наданих позивачем послуг з технічного нагляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування до відповідача передбачених договором та законом наслідків порушення грошового зобов`язання.
Зокрема, пунктом 9.2 договору сторони погодили відповідальність за безпідставну відмову або ухилення від підписання акта приймання-передачі наданих робіт у вигляді штрафу в розмірі 0,2 % від суми, яка підлягає сплаті. Оскільки відповідач, отримавши акт № 1 від 12.12.2025, у встановлений договором строк не підписав його та не надав мотивованої відмови від прийняття наданих послуг, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача штраф у розмірі 152,77 грн.
Крім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач набув право на нарахування пені відповідно до умов договору та положень чинного законодавства. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд першої інстанції правильно встановив, що початком прострочення є 16.01.2026, тобто день, наступний за останнім днем встановленого договором строку оплати, та здійснив перерахунок пені в межах заявленого позивачем періоду. У результаті до стягнення обґрунтовано визначено 5 742,74 грн пені.
Водночас відповідно до статті 625 ЦК України прострочення виконання грошового зобов`язання є підставою для нарахування на суму боргу трьох процентів річних, якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом. 
Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом, позивач має право на отримання 3 % річних за період прострочення. Перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції обґрунтовано визначив належними до стягнення 558,79 грн 3 % річних за період з 16.01.2026 по 14.04.2026.
При цьому відповідач не надав суду контррозрахунку пені та 3 % річних, не спростував правильність визначених судом сум та не навів обставин, які б свідчили про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, суд першої інстанції правильно застосував положення статей 549, 610, 611, 625 ЦК України та умови пункту 9.2 договору, а визначені до стягнення суми пені в розмірі 5 742,74 грн, штрафу в розмірі 152,77 грн та 3 % річних у розмірі 558,79 грн є обґрунтованими. Підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в цій частині колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення на них, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, не погоджується з доводами апелянта та вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на таке.
Щодо доводів апелянта про порушення позивачем пункту 6.2 договору та ненадання судом оцінки обставинам несвоєчасного направлення акта технічного нагляду, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 6.2 договору на виконавця покладено обов`язок направити замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт протягом трьох робочих днів після фактичного виконання робіт. При цьому матеріалами справи підтверджується, що акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в були підписані сторонами 17.09.2025, тоді як акт технічного нагляду направлено відповідачу 12.12.2025.
Разом з тим саме по собі встановлення факту недотримання позивачем передбаченого договором строку направлення відповідного документа не є достатньою правовою підставою для звільнення відповідача від виконання його власного грошового зобов`язання за фактично виконані та прийняті роботи.
Водночас відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що саме порушення позивачем строку направлення акта технічного нагляду припинило або змінило обов`язок міської ради оплатити належним чином виконані роботи.
Посилання скаржника на те, що зазначене порушення є істотним, саме по собі не свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову. Для правильного вирішення спору визначальним є встановлення юридично значущих обставин щодо виконання позивачем своїх договірних обов`язків, факту виконання робіт, їх прийняття замовником, виникнення у відповідача обов`язку з оплати та наявності або відсутності правових підстав для невиконання такого обов`язку.
При цьому апелянт не довів належними та допустимими доказами, що прострочення направлення акта технічного нагляду безпосередньо унеможливило виконання відповідачем його грошового зобов`язання або що саме ця обставина була юридичною причиною виникнення заборгованості, яка є предметом спору.
Посилання апелянта на положення бюджетного законодавства та зупинення Казначейством операцій із бюджетними коштами також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Сам факт здійснення відповідачем фінансування за рахунок бюджетних коштів та виникнення у нього певних обмежень у проведенні бюджетних операцій не змінює встановленого договором та законом обов`язку належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Бюджетні обмеження, на які посилається відповідач, не припиняють цивільно-правового чи господарського зобов`язання та самі по собі не є передбаченою законом підставою для звільнення від відповідальності за його порушення.
Отже, наведені апелянтом обставини не спростовують встановленого судом першої інстанції факту наявності у відповідача невиконаного грошового зобов`язання та не є підставою для відмови у стягненні заборгованості.
Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для стягнення штрафу у зв`язку з тим, що пунктом 9.2 договору його застосування передбачено лише у випадку безпідставної відмови замовника від підписання акта, колегія суддів зазначає таке.
Для застосування зазначеної договірної санкції підлягає встановленню факт відмови замовника від підписання відповідного акта та відсутність об`єктивних, передбачених договором або законом підстав для такої відмови.
Водночас матеріалами справи підтверджується, що роботи за договором фактично виконані позивачем, що підтверджується відповідними актами форми КБ-2в, а відповідачем не доведено наявності недоліків виконаних робіт чи інших об`єктивних обставин, які відповідно до умов договору надавали б йому право відмовитися від підписання акта.
За таких обставин посилання відповідача виключно на відсутність можливості проведення бюджетної операції не може розглядатися як належна та достатня підстава для відмови від підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених договором підстав для застосування до відповідача відповідної штрафної санкції.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав оцінки його аргументам та порушив вимоги статей 13, 74, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, також не знаходять свого підтвердження.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому судове рішення не повинно містити окремої детальної відповіді на кожен аргумент сторони, якщо з його мотивувальної частини вбачається, що суд дослідив предмет спору в межах заявлених вимог, встановив юридично значущі обставини та навів мотиви, з яких виходив при прийнятті рішення.
Незгода відповідача з правовою оцінкою встановлених судом обставин не свідчить про неповноту їх дослідження або порушення судом норм процесуального права.
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин та незгоди відповідача з правовими висновками суду, однак не містять посилань на докази, які б спростовували встановлені судом факти, або свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, що у відповідності до статті 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює судового рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2026 у справі № 904/2111/26 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя А.М. Висоцький 

Суддя С.В. Вінніков