ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року  м. Рівне Справа № 903/1199/23 (903/827/25) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Саврій В.А. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників:
ТОВ "КБКЗ": Скалевська Любов Анатоліївна (в режимі відеоконференції) 
ТОВ "Еконива": не з`явився
ТОВ "Веставтотрейд": Алексеєнко Андрій Анатолійович, Фостяк Олег Ярославович (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" 
на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 26.05.2026, повне рішення складено 01.06.2026,
у справі № 903/1199/23 (903/827/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: розпорядника майна боржника 
про визнання договору недійсним та стягнення коштів в порядку реституції 
та 
за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд"
про визнання недійсним договору
в межах розгляду справи № 903/1199/23
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд"
до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива"
про банкрутство

У провадженні Господарського суду Волинської області перебуває справа № 903/1199/23 про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива"; на стадії розпорядження майном боржника; розпорядник майна арбітражний керуючий Кушнірук Юлія Петрівна.
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еконива" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18 жовтня 2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еконива" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", та стягнення 2 875 260,00 грн. 
09.09.2025 відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" подав зустрічну позовну заяву до позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" (ініціюючий кредитор у справі про банкрутство) в межах справи № 903/1199/23 (903/827/25), у якій просив визнати недійсним Договір від 13.08.2025 про розірвання договору уступки права вимоги від 30.10.2023, укладений між ТОВ "Еконива" та ТОВ "Веставтотрейд".
Рішенням Господарського суду Волинської області від 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено. 
09.06.2026, через систему Електронний суд, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еконива", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в обґрунтування якої скаржник, зокрема, зазначає: 
- ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" відповідно до умов форвардних контрактів № 17/02/22-1 від 17.02.2022, № 22/02/22-1 від 22.02.2022, № 05/04/22-1 від 05.04.2022, № 19/04/22-5 від 19.04.2022, № 22/04/22-2 від 22.04.2022 на користь ТОВ "Еконива" жодних коштів не оплачувало;
- відповідно жодної заборгованості у ТОВ "Еконива" перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" не виникало;
- окрім того, ТОВ "Еконива" не здійснювало на адресу ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", відповідно до даних договорів (контрактів), жодних поставок продукції, а будь-які докази зворотного відсутні;
- тобто форвардні контракти № 17/02/22-1 від 17.02.2022, № 22/02/22-1 від 22.02.2022, № 05/04/22-1 від 05.04.2022, № 19/04/22-5 від 19.04.2022, № 22/04/22-2 від 22.04.2022 сторонами фактично не виконувались і за такими контрактами у сторін не виникло цивільно-правових зобов`язань;
- отже, на момент укладення договору реструктуризації заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 у ТОВ "Еконива" перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" не виникло і апріорі не могло виникнути жодних зобов`язань по сплаті коштів, і як наслідок була відсутня кредиторська заборгованість;
- укладаючи договір №18-10/22-1 від 18.10.2022 ТОВ "Еконива", в особі статутного органу управління (директора) вважало, що таким власне реструктуризується заборгованість за вказаними договорами поставки, адже будь-якої іншої заборгованості у ТОВ "Еконива" перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" не існувало;
- факт відсутності будь-яких господарських операцій за форвардними контрактами на закупівлю сільськогосподарської продукції №17/02/22-1 від 17.02.2022; № 22/02/22-1 від 22.02.2022; № 05/04/22-1 від 05.04.2022; № 19/04/22-5 від 19.04.2022; № 22/04/22-2 від 22.04.2022, і водночас наявність господарських операцій виключно за договорами купівлі-продажу № 05/04/2022 від 05 квітня 2022; № 17/02/2022 від 17 лютого 2022 року; № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року; № 19/04/2022-4 від 19 квітня 2022 року; № 22/04/2022-1 від 22 квітня 2022 року також підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 07.10.2022 між ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" і ТОВ "Еконива" і даними податкової звітності з податку на додану вартість позивача і відповідача;
- наведене підтверджує, що ТОВ "Еконива", укладаючи договір про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022, помилилось щодо прав та обов`язків сторін, зафіксованих в такому договорі, зокрема в частині умови про те, що за цим договором реструктуризується заборгованість ТОВ "Еконива" перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" за форвардними контрактами на закупівлю сільськогосподарської продукції № 17/02/22-1 від 17.02.2022; № 22/02/22-1 від 22.02.2022; № 05/04/22-1 від 05.04.2022; № 19/04/22-5 від 19.04.2022; № 22/04/22-2 від 22.04.2022, якої фактично не існувало;
- зазначена умова повинна б була стосуватись реструктуризації заборгованості ТОВ "Еконива" перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" за договорами купівлі-продажу № 05/04/2022 від 05 квітня 2022 року; № 17/02/2022 від 17 лютого 2022 року; № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року; № 19/04/2022-4 від 19 квітня 2022 року; № 22/04/2022-1 від 22 квітня 2022 року (яка існувала і визнавалась позивачем);
- адже застосовуючи принцип розумності, ТОВ "Еконива" не могла укладати договір про реструктуризацію неіснуючої кредиторської заборгованості, оскільки таким договором фактично безпідставно визначається порядок погашення зобов`язань товариства, яких не існувало;
- суд першої інстанції, відмовляючи у позові, у судовому рішенні повністю переписавши позиції, водночас фактично не навів жодних доводів та обґрунтувань власних висновків щодо необґрунтованості позовних вимог; 
- і в подальшому також суд послався на те, що у зв`язку з внесенням змін до ГПК України, було замість стандарту "достатності доказів", впроваджено новий стандарт "вірогідності доказів". Однак, будь-якого аналізу поданих сторонами доказів, а також висновків про встановлені обставини судом не наводяться;
- суди у справах № 914/2209/23, № 914/2211/23 та № 914/2210/23 не досліджували всіх тих обставин, на які ТОВ "Еконива" покликається у позові, що на даний час перебуває на розгляді суду. Й відповідно не встановлювали всіх цих обставин. Так, у справах № 914/2209/23 та 914/2210/23 суди взагалі не давали жодної оцінки договору про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 на предмет його можливого укладення під впливом помилки. Суди просто не врахували платежі, здійснені ТОВ "Еконива" відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 як такі, що сплачені на погашення заборгованості за договорами купівлі-продажу № 05/04/22 від 05.04.2022 та № 17/02/22 від 17.02.2022, за якими ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" здійснювало постачання ТОВ "Еконива" добрив;
- подані відповідачем накладні, товарно-транспортні накладні, не є належними та достовірними доказами на підтвердження поставки сої відповідачем за первісним позовом і її отримання ТзОВ "Еконива". Адже з боку отримувача товару вони нібито підписані ОСОБА_1 (як стверджує відповідач - "постійний перевізник" ТзОВ "Еконива");
- проте лише сам підпис будь-якого перевізника на первинних документах про приймання-передачу товарно-матеріальних цінностей не може свідчити про наявність у нього повноважень на отримання товару від постачальника без одночасного підтвердження про надання таких повноважень отримувачем. Вказані повноваження, для прикладу, могли б бути підтверджені довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, самими умовами договорів купівлі-продажу чи поставки, підписаними отримувачем переліками осіб, уповноважених ним на отримання товару тощо;
- реєстрація таких накладних була здійснена ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" не 27.05.2022 та навіть не в 2022 році. Така реєстрація проведена лише 03.05.2024, тобто через два роки після відновлення роботи Єдиного реєстру податкових накладних і розгляду Господарським судом Львівської області справ № № 914/2209/23, 914/2211/23 та 914/2210/23;
- водночас реєстрація податкових накладних за господарськими операціями з відвантаження мінеральних добрив за договорами купівлі-продажу № 05/04/2022 від 05 квітня 2022 року, № 17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року, № 19/04/2022-4 від 19 квітня 2022 року, № 22/04/2022-1 від 22 квітня 2022 року (які визнаються двома сторонами) була проведена протягом червня-липня 2022 року (тобто фактично відразу після відновлення роботи реєстру);
- наявність на оспорюваному договорі, зокрема й на кожній сторінці, підпису директора ТОВ "Еконива" - Плахнія Н.Л. та відбитку печатки ТОВ "Еконива" в жодний спосіб не унеможливлює укладення такого договору під впливом помилки. Адже підписання договору та проставлення печатки підтверджують факт укладення відповідного договору, що позивачем не заперечується. Водночас укладення договору під впливом помилки є підставою для визнання договору недійсним;
- у даному випадку має місце помилка щодо прав та обов`язків сторін, й відповідно в силу вимог ст. 229 ЦК України така помилка є істотною і є підставою для визнання договору недійсним.
На підставі викладеного скаржник просить рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) в частині вирішення первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" про визнання недійсним договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 скасувати; ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" задоволити; визнати недійсним договір про реструктизацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еконива" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод"; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" 2 875 260,00 грн; в іншій частині рішення Господарського суду Волинської області від 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) залишити без змін.
Крім того до апеляційної скарги додано клопотання від 09.06.2026 (вх.№ 2774/26) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
09.06.2026 апеляційну скаргу зареєстровано в суді апеляційної інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.06.2026, для розгляду справи № 903/1199/23 (903/827/25) визначено колегію суддів у складі: Тимошенко О.М., головуючий суддя, Романюк Ю.Г., Миханюк М.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.
23.06.2026 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи № 903/1199/23 (903/827/25).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" на рішення Господарського суду Волинської області від 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) - залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 55 388, 28 грн протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
29.06.2026 (вх. № 5561/26), через систему Електронний суд, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено платіжну інструкцію № 2.732922919.1 від 29.06.2026 на суму 55 388, 28 грн.
У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Тимошенка О.М. з 29.06.2026 по 24.07.2026 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 903/1199/23 (903/827/25), протокол від 30.06.2026, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Миханюк М.В., Романюк Ю.Г.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" на рішення Господарського суду Волинської області від 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25). Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.08.2026 об 11:00.
14.07.2026 (вх. № 5972/26), через систему Електронний суд, від ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ "Еконива" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) залишити без змін, стягнути з ТОВ "Еконива" витрати, понесені у зв`язку з поданням та розглядом апеляційної скарги.
Ухвалою суду від 28.07.2026 задоволено заяву (вх.№ 3555/26) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 03.08.2026 задоволено заяву (вх.№ 3649/26) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У зв`язку із відпусткою судді-члена колегії Миханюк М.В. з 20.07.2026 по 27.08.2026 включно, Романюк Ю.Г. з 20.07.2026 по 31.08.2026 проведено їхню заміну у справі № 903/1199/23 (903/827/25), протокол від 03.08.2026, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Саврій В.А., Тимошенко О.М.
Ухвалою суду від 04.08.2026 колегією суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Саврій В.А., Тимошенко О.М. прийнято справу № 903/1199/23 (903/827/25) до свого провадження.
Ухвалою суду від 05.08.2026 задоволено заяву (вх.№ 3702/26) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
05.08.2026 (вх. № 6697/26), через систему Електронний суд, від представника ТОВ "Еконива" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в судовому засіданні об 11:30 год. 05.08.2026 щодо розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 42024032010000254 щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, захист інтересів якого здійснюється адвокатом Василюком І.М.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) задоволено клопотання (вх.№ 6697/26) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 18.08.2026 о 12:00.
06.08.2026 (вх. № 6753/26), через систему Електронний суд, від представника ТОВ "Еконива" надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить задоволити апеляційну скаргу.
У судовому засіданні 18.08.2026 представники ТОВ "Еконива" та ТОВ "Веставтотрейд" підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, представники ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" надали заперечення щодо апеляційної скарги позивача.
В судовому засіданні 18.08.2026 судом завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також надано можливість представникам сторін на стадії судових дебатів висловити перед судом свої правові позиції щодо спірних правовідносин та обмінятись репліками.
Ухвалою суду від 18.08.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі № 903/1199/23 (903/827/25) до 24.08.2026 о 10:00 год.
24.08.2026 в судовому засіданні за участі представника ТОВ "Веставтотрейд" та представника ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" судом апеляційної інстанції проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення (постанова).
Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши в судовому засіданні 18.08.2024 пояснення представника ТОВ "Еконива" та представника ТОВ "Веставтотрейд", а також представників ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" (надалі за текстом - Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еконива" (надалі за текстом - Боржник) укладено договір № 18-10/22-1 про реструктуризацію заборгованості (надалі за текстом - Договір) /т. 1, а.с. 7/, відповідно до пункту 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, Кредитор та Боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості, яка виникла у боржника на підставі контрактів (договорів), що були попередньо укладені між Кредитором та Боржником, а саме:
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 17/02/2022-1 від "17" лютого 2022 року на суму 496 800,00 гривень;
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 22/02/2022-1 від "22" лютого 2022 року на суму 489 900,00 гривень;
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 05/04/2022-1 від "05" квітня 2022 року на суму 1 505 202,00 гривень;
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 19/04/2022-5 від "19" квітня 2022 року на суму 200 004,00 гривень;
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 22/04/2022-2 від "22" квітня 2022 року на суму 183 360,00 гривень.
Згідно з пунктом 1.2 Договору до складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних та інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість, згідно Контрактів, перелічених у п. 1.1. даного Договору. У разі підписання Договору № 18-10/22-1 про реструктуризацію заборгованості від 18 жовтня 2022 року - штрафні санкції, пеня передбачені у Форвардних контрактах № 17/02/2022-1 від "17" лютого 2022 року, № 22/02/2022-1 від "22" лютого 2022 року, № 05/04/2022-1 від "05" квітня 2022 року, № 19/04/2022-5 від "19" квітня 2022 року, № 22/04/2022-2 від "22" квітня 2022 року не застосовуються.
За умовами пункту 2.1 Договору сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1.1. договору, - становить 2 875 266,00 (два мільйони вісімсот сімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 00 копійок, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.
Пунктом 2.2 Договору визначено, що Боржник зобов`язується погасити у повному обсязі заборгованість, зазначену в п. 2.1 договору, в наступному порядку:
- до "25" листопада 2022 року Боржник зобов`язується передати Кредитору 1 000 000 (один мільйон) гривень або пшеницю українського походження урожаю 2022 року по ціні погоджені на момент відкгрузки;
- до "31" грудня 2022 року Боржник зобов`язується передати Кредитору 1 000 000 (один мільйон) гривень або пшеницю українського походження урожаю 2022 року по ціні погодженні на момент відгрузки;
- до 30 січня 2023 року Боржник зобов`язується передати Кредитору 875 266 (сімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 00 копійок .
Відповідно до пункту 2.3 Договору Боржник має право на дострокове погашення заборгованості.
Пунктом 2.4 Договору сторони погодили, що укладений договір про реструктуризацію кредиторської заборгованості не припиняє зобов`язання (в тому числі додаткові) Боржника (не є новацією, прощенням боргу) за Форвардними контрактами на поставку сільськогосподарської продукції, що перелічені у п. 1.1. даного Договору.
За змістом пункту 6.3 Договору сторони підтверджують, що договір підписано ними з усвідомленням його предмета та умов.
Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до моменту повного виконання Боржником, взятих на себе зобов`язань. У разі дострокового погашення заборгованості договір вважається виконаним (пункти 7.1 та 7.2 Договору).
Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений відтиском їх печаток /т. 1, а.с. 7 на звороті/.
На виконання договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 про реструктуризацію заборгованості ТОВ "Еконива" перерахувало на користь ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" грошові кошти у загальному розмірі 2 875 266,00 грн згідно з такими платіжними інструкціями: № 241 від 23.11.2022 на суму 300 000,00 грн; № 245 від 23.11.2022 на суму 350 000,00 грн; № 246 від 23.11.2022 на суму 350 000,00 грн; № 259 від 27.12.2022 на суму 350 000,00 грн; № 260 від 27.12.2022 на суму 350 000,00 грн; № 261 від 27.12.2022 на суму 300 000,00 грн; № 272 від 27.01.2023 на суму 300 000,00 грн; № 273 від 27.01.2023 на суму 300 000,00 грн; № 274 від 27.01.2023 на суму 275 266,00 грн із зазначенням в призначенні платежу "погашення заборгованості згідно договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 року". /т. 1, а.с. 15-19/.
Разом з тим упродовж лютого-квітня 2022 року між ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", як покупцем, та ТОВ "Еконива", як продавцем, укладено п`ять форвардних контрактів на закупівлю сільськогосподарської продукції, а саме: № 17/02/2022-1 від 17.02.2022 на суму 496 800,00 грн; № 22/02/2022-1 від 22.02.2022 на суму 489 900,00 грн; № 05/04/2022-1 від 05.04.2022 на суму 1 505 202,00 грн; № 19/04/2022-5 від 19.04.2022 на суму 200 004,00 грн; № 22/04/2022-2 від 22.04.2022 на суму 183 360,00 грн /т. 1, а.с. 32-36/. Загальна вартість товару за вказаними контрактами становила 2 875 266,00 грн.
Предметом форвардного контракту № 17/02/2022-1 від 17.02.2022 була пшениця у кількості 82,8 тонни загальною вартістю 496 800,00 грн; форвардного контракту № 22/02/2022-1 від 22.02.2022 - пшениця у кількості 81,650 тонни загальною вартістю 489 900,00 грн; форвардного контракту № 05/04/2022-1 від 05.04.2022 - пшениця у кількості 250,867 тонни загальною вартістю 1 505 202,00 грн; форвардного контракту № 19/04/2022-5 від 19.04.2022 - ячмінь у кількості 33,334 тонни загальною вартістю 200 004,00 грн; форвардного контракту № 22/04/2022-2 від 22.04.2022 - ячмінь у кількості 30,560 тонни загальною вартістю 183 360,00 грн.
Умовами зазначених форвардних контрактів визначено, що ТОВ "Еконива" зобов`язується передати у власність ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" визначену відповідним контрактом сільськогосподарську продукцію, а покупець - прийняти товар та оплатити його. Строк поставки товару визначено до 15.08.2022.
Водночас упродовж того ж періоду між ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", як продавцем, та ТОВ "Еконива", як покупцем, укладено договори купівлі-продажу мінеральних добрив, а саме: № 17/02/2022 від 17.02.2022 на суму 496 800,00 грн; № 22/02/2022 від 22.02.2022 на суму 489 900,00 грн; № 05/04/2022 від 05.04.2022 на суму 1 505 200,00 грн; № 19/04/2022-4 від 19.04.2022 на суму 200 000,00 грн; № 22/04/2022-1 від 22.04.2022 на суму 183 360,00 грн /т. 1, а.с. 9-13/. Загальна вартість товару за вказаними договорами купівлі-продажу становила 2 875 260,00 грн.
Так предметом договору купівлі-продажу № 17/02/2022 від 17.02.2022 був сульфат амонію гранульований у кількості 23 тонн загальною вартістю 496 800,00 грн; договору № 22/02/2022 від 22.02.2022 - сульфат амонію гранульований у кількості 23 тонн загальною вартістю 489 900,00 грн; договору № 05/04/2022 від 05.04.2022 - амонію нітрат у кількості 53 тонн загальною вартістю 1 505 200,00 грн; договору № 19/04/2022-4 від 19.04.2022 - добриво азотно-фосфорно-калійне NPK 9:15:28 +6S у кількості 8 тонн загальною вартістю 200 000,00 грн; договору № 22/04/2022-1 від 22.04.2022 - карбамід та добриво азотно-фосфорно-калійне NPK 9:15:28 +6S загальною вартістю 183 360,00 грн.
За умовами вказаних договорів купівлі-продажу ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" зобов`язувалося передати товар у власність ТОВ "Еконива", а останнє - прийняти товар та оплатити його вартість. Розрахунки мали здійснюватися у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем коштів на рахунок продавця у строк до 15.08.2022. Строк поставки товару визначено до 15.08.2022.
На переконання позивача за первісним позовом, на момент укладення договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 у ТОВ "Еконива" була наявна заборгованість перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" саме за договорами купівлі-продажу мінеральних добрив, тоді як за форвардними контрактами така заборгованість не виникла, оскільки ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" не здійснило передбаченої їх умовами 100 % попередньої оплати.
ТОВ "Еконива" стверджує, що укладаючи договір № 18-10/22-1 від 18.10.2022, ТОВ "Еконива" вважало, що ним реструктуризується саме заборгованість за договорами купівлі-продажу мінеральних добрив, а зазначення у пункті 1.1 договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 про реструктуризацію заборгованості форвардних контрактів є наслідком помилки щодо прав та обов`язків сторін.
На думку позивача за первісним позовом, підтвердженням цього є, зокрема, тотожність дат укладення відповідних договорів, подібність їх нумерації, а також майже однаковий загальний розмір зобов`язань: 2 875 260,00 грн за договорами купівлі-продажу та 2 875 266,00 грн за форвардними контрактами.
Натомість відповідач за первісним позовом заперечував наведене та стверджував, що зобов`язання з попередньої оплати за форвардними контрактами ним було виконано, оскільки сторони домовилися замінити передбачену ними 100 % грошову передоплату поставкою сої.
За твердженнями ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", у зв`язку з тим, що виконання зобов`язань за форвардними контрактами припало на початок збройної агресії російської федерації, між сторонами укладено договір про порядок виконання контрактів № 01-06/22-2 від 01.06.2022, коія якого долучена до матеріалів справи, за змістом пункту 1.1. якого сторони домовились, що на виконання умов контрактів (Договорів), що були попередньо укладені між сторонами, а саме:
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 17/02/2022-1 від "17" лютого 2022 року на суму 496 800,00 гривень
- Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 22/02/2022-1 від "22" лютого 2022 року на суму 489 900,00 гривень;
Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 05/04/2022-1 від "05" квітня 2022 року на суму 1505 202,00 гривень;
Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 19/04/2022-5 від "19" квітня 2022 року на суму 200 004,00 гривень;
Форвардний контракт на поставку сільськогосподарської продукції №22/04/2022-2 від "22" квітня 2022 року на суму 183 360,00 гривень (далі разом Форвардні контракти), продавцем здійснено поставку, а покупцем отримано від продавця в якості 100 % авансового платежу за товар на підставі Форвардних контрактів сільськогосподарську продукцію сої на загальну суму, що становить 2 875 266,00 (два мільйони вісімсот сімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 00 копійок, яка визначена на підставі вартості продукції згідно видаткових накладних /т. 2, а.с. 77/.
ТОВ "Еконива" та ТОВ "Веставтотрейд" заперечили факт укладення договору № 01-06/22-2 від 01.06.2022 та стверджували про його виготовлення шляхом поєднання частин різних документів.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі № 903/1199/23 (903/827/25), серед іншого, витребувано у ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" оригінал Договору № 01-06/22-2 від 01 червня 2022 року про порядок виконання (форвардних) контрактів та оригінали усіх видаткових та товаро-транспортних накладних, якими обґрунтовано поставку сої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" на загальну суму 2 875 266,00 грн на підставі форвардних контрактів на закупівлю сільськогосподарської продукції № 17/02/22-1 від 17.02.2022; № 22/02/22-1 від 22.02.2022; № 05/04/22-1 від 05.04.2022; № 19/04/22-5 від 19.04.2022; № 22/04/22-2 від 22.04.2022, а саме: накладна № 845 від 15.03.2022 та відповідна товаро-транспортна накладна від 15.03.2022; накладна № 846 від 16.03.2022 (за форвардами № 22/02/22-1, № 17/02/22-1) та відповідна товаро-транспортна накладна від 16.03.2022; накладна № 957 від 03.05.2022 та відповідна товаро-транспортна накладна від 03.05.2022; накладна № 965 від 05.05.2022 та відповідна товаро-транспортна накладна від 05.05.2022; накладна № 966 від 05.05.2022 та відповідна товаро-транспортна накладна від 05.05.2022; накладна № 967 від 06.05.2022 (за форвардами № 05/04/22-1, № 19/02/22-5) та відповідна товаро-транспортна накладна від 06.05.2022; накладна № 971 від 06.05.2022 (за форвардами № 19/02/2022-5, № 22/04/2022-2) та відповідна товаро-транспортна накладна від 06.05.2022 /т. 2, а.с. 140-143/.
27.03.2026, на виконання ухвали суду від 16.12.2025, до Господарського суду Волинської області надійшли нотаріально засвідчені копії видаткових накладних та товарно-транспортних накладних щодо поставки сої, рахунків на оплату за поставку сої, договору про порядок виконання контрактів від 01.06.2022, а також нотаріально засвідчені копії п`яти форвардних контрактів та договору про реструктуризацію заборгованості. При цьому оригінал договору № 01-06/22-2 від 01.06.2022 до матеріалів справи не надано.
Разом з тим відповідачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/109-24/14063 від 31.10.2024, складений за результатами проведення експертного дослідження договору про порядок виконання контрактів № 01-06/22-2 від 01.06.2022 /т. 2, а.с. 156-163/.
Відповідно до вказаного висновку підпис у графі "Підпис Плахтій Н.Л." договору про порядок виконання контрактів №01-06/22-2 від 01.06.2022 виконаний ОСОБА_2 , а відбиток печатки на цьому договорі нанесений круглою печаткою ТОВ "Еконива" код ЄДРПОУ 43880178 /т. 2, а.с. 163 на звороті/.
26.05.2026 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного позову.
Вказане рішення в частині первісного позову мотивовано недоведеністю ТОВ "Еконива" наявності під час укладення договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 помилки, яка має істотне значення, а надані позивачем за первісним позовом докази не є достатніми для визнання цього договору недійсним з підстав, передбачених статтею 229 ЦК України.
При цьому колегія суддів враховує, що апеляційна скарга ТОВ "Еконива" подана лише в частині вирішення первісного позову про визнання недійсним договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 та стягнення 2 875 260,00 грн, тоді як рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується.
Згідно з частиною 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги ТОВ "Еконива", суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення лише в частині вирішення первісного позову про визнання недійсним договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 та стягнення 2 875 260,00 грн.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до частини 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом приписів частини 1 статті 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ТОВ "Еконива" про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022, укладеного між ТОВ "Еконива" та ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод", з підстав його вчинення під впливом помилки, та застосування наслідків недійсності цього правочину шляхом стягнення з відповідача 2 875 260,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тобто правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасників правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети, породжуючи правовий наслідок; правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста).
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 статті 16 ЦК України).
Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Оспорюваними є правочини, які можуть бути визнані недійсними в силу положень частини 1, 3 статті 215 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 у справі № 906/560/20 сформулював висновок, що "при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються і загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося".
Недійсність оспорюваного договору ТОВ "Еконива" обґрунтувало посиланням на положення статті 229 ЦК України, стверджуючи, що на момент укладення договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 товариство помилялося щодо прав та обов`язків сторін, вважаючи, що цим договором реструктуризується його заборгованість перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" за договорами купівлі-продажу мінеральних добрив, тоді як у договорі зазначено про реструктуризацію заборгованості за форвардними контрактами.
Відповідно до статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Правочини укладені під впливом помилки ЦК України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними на вимогу однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, що заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина перша, третя статті 215 ЦК України).
Колегія суддів зауважує, що помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Крім того, оскільки в цьому випадку волевиявлення особи не відповідає її справжньому наміру, такий правочин визнається недійсним. Такі дії/або бездіяльність сторони правочину мають бути ненавмисними, інакше правочин вважатиметься таким, що вчинений під впливом обману. Також для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки, необхідно щоб помилка мала істотне значення.
Важливим є визначення видів помилок, що мають істотне значення, внаслідок чого допускається оспорювання правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей майна, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей майна, які значно знижують можливість його використання.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.11.2021 у справі № 927/656/20, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору необхідно враховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування норм статті 229 ЦК (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18, від 03.10.2019 у справі № 910/12959/18, від 07.07.2022 у справі № 914/1967/19).
Водночас, щодо можливості оскарження правочинів укладених під впливом помилки, необхідно враховувати, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним. Такі правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 07.07.2022 у справі № 914/1967/19.
Отже відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
До того ж, суд апеляційної інстанції враховує, що недійсність договору як приватно-правова категорія повинна не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Ініціювання спору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися для невиконання обов`язків чи уникнення сплати боргу боржником (такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17, від 18.09.2019 у справі № 200/4202/14-ц).
Таке розуміння щодо визнання оспорюваного правочину недійсним є послідовним у правозастосуванні, що підтверджується правовими висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.
Разом з цим відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, виходячи з наведеного, саме на ТОВ "Еконива" покладено обов`язок доведення обставин укладення договору внаслідок помилки, та доведення того, що така помилка має істотне значення, і що така помилка не була наслідком власного недбальства товариства.
Тому з огляду на визначену позивачем підставу недійсності оспорюваного правочину, до предмета доказування у цій справі входить насамперед встановлення того, чи дійсно на момент укладення договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 ТОВ "Еконива" неправильно сприймало права та обов`язки сторін, зафіксовані у цьому договорі, та чи мала така обставина істотне значення для формування його волевиявлення.
При цьому колегія суддів зауважує, що питання наявності чи відсутності у ТОВ "Еконива" заборгованості перед ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" за форвардними контрактами та питання наявності помилки при укладенні договору про реструктуризацію заборгованості не є тотожними.
Саме по собі встановлення тієї обставини, що заборгованість за форвардними контрактами була відсутня або її виникнення належним чином не підтверджено, ще не свідчить про те, що ТОВ "Еконива", укладаючи договір № 18-10/22-1 від 18.10.2022, помилялося щодо змісту своїх прав та обов`язків. Для застосування статті 229 ЦК України позивач повинен довести саме наявність такого неправильного сприйняття обставин правочину на момент його вчинення та його визначальний вплив на волевиявлення товариства.
Суд апеляційної інстанції враховує судові рішення, ухвалені за результатами розгляду спорів між ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" та ТОВ "Еконива" у справах № 914/2209/23, № 914/2210/23, № 914/2211/23, а також судові рішення у справі № 914/3625/23 за участю ТОВ "Веставтотрейд", ТОВ "Еконива" та ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод".
Так предметом спору у справі № 914/2209/23 було стягнення з ТОВ "Еконива" заборгованості за договором купівлі-продажу № 05/04/2022 від 05.04.2022 у розмірі 1 505 200,00 грн. Заперечуючи проти позову, ТОВ "Еконива" посилалося на здійснення розрахунків відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022. Господарський суд Львівської області у рішенні від 12.10.2023 зазначив, що договір № 18-10/22-1 від 18.10.2022 не містить посилання на реструктуризацію заборгованості за договором купівлі-продажу № 05/04/2022 від 05.04.2022, у зв`язку з чим не врахував посилання ТОВ "Еконива" на здійснені за договором про реструктуризацію платежі як на погашення заборгованості за цим договором купівлі-продажу.
Аналогічний за характером спір розглядався у справі № 914/2210/23 щодо заборгованості за договором купівлі-продажу № 17/02/2022 від 17.02.2022 у розмірі 496 800,00 грн. У рішенні від 24.10.2023 Господарський суд Львівської області виходив із того, що договір про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 має інший предмет та стосується заборгованості за договорами щодо сільськогосподарської продукції, тоді як предметом відповідного договору купівлі-продажу був сульфат амонію гранульований, у зв`язку з чим здійснені за договором про реструктуризацію платежі не були враховані як погашення заборгованості за договором купівлі-продажу № 17/02/2022 від 17.02.2022.
У справі № 914/2211/23 предметом розгляду була заборгованість ТОВ "Еконива" за договором купівлі-продажу № 22/02/2022 від 22.02.2022 у розмірі 489 900,00 грн. При розгляді цієї справи ТОВ "Еконива" посилалося на допущення при оформленні договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 помилки у найменуванні договорів, заборгованість за якими підлягала реструктуризації. Господарський суд Львівської області у рішенні від 30.11.2023 відхилив такі твердження, врахувавши існування між сторонами форвардного контракту № 22/02/2022-1 від 22.02.2022 та відсутність до виникнення спору листування, переговорів чи інших дій сторін, які б свідчили про помилкове зазначення у договорі про реструктуризацію саме цього форвардного контракту замість договору купівлі-продажу № 22/02/2022 від 22.02.2022.
Крім того у постанові Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025, залишеній без змін постановою Верховного Суду від 05.06.2025 у справі № 914/3625/23, зазначено, що надані на підтвердження поставки сої рахунки, видаткові та товарно-транспортні накладні, а також відомості журналів підтверджують її відвантаження, однак не підтверджують отримання сої саме ТОВ "Еконива". Водночас у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що спірні кошти перераховані на виконання договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022, який недійсним у встановленому законом порядку не визнавався.
Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже фактичні обставини, безпосередньо досліджені та встановлені судами у наведених вище справах, мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи.
Відтак судові рішення у справах № 914/2209/23, № 914/2210/23, № 914/2211/23 та № 914/3625/23 враховуються у частині встановлених у них фактичних обставин, однак самі по собі не вирішують питання наявності чи відсутності передбаченої статтею 229 ЦК України помилки при укладенні договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022, яке підлягає оцінці у межах цієї справи з урахуванням предмета та підстав позову і сукупності наявних доказів.
Так, у пункті 1.1 Договору сторони чітко визначили п`ять форвардних контрактів із зазначенням номера, дати та суми кожного з них, а загальна сума визначеної пунктом 2.1 Договору заборгованості - 2 875 266,00 грн - відповідає саме загальній вартості товару за цими форвардними контрактами.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 ТОВ "Еконива" здійснило на користь ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" дев`ять платежів на загальну суму 2 875 266,00 грн, а саме: 23.11.2022 - на загальну суму 1 000 000,00 грн, 27.12.2022 - на загальну суму 1 000 000,00 грн та 27.01.2023 - на загальну суму 875 266,00 грн.
При цьому у призначенні платежів містилося посилання на погашення заборгованості за договором № 18-10/22-1 від 18.10.2022 /т. 1, а.с. 15-19/.
Колегія суддів зауважує, що наведені суми та строки здійснення платежів відповідають визначеному пунктом 2.2 Договору порядку погашення заборгованості: 1 000 000,00 грн - до 25.11.2022, 1 000 000,00 грн - до 31.12.2022 та 875 266,00 грн - до 30.01.2023.
Отже після укладення Договору ТОВ "Еконива" протягом більш як двох місяців послідовно вчиняло дії з його виконання у визначених ним розмірах та строках.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять листів, перемовин чи претензій ТОВ "Еконива", які б свідчили про помилковість укладення договору №18-10/22-1 від 18.10.2022 у частині визначення договорів, заборгованість за якими реструктуризовано.
Така поведінка сама по собі не виключає можливості вчинення правочину під впливом помилки, однак підлягає врахуванню в сукупності з іншими доказами при вирішенні питання про те, чи дійсно на момент укладення Договору волевиявлення ТОВ "Еконива" не відповідало його внутрішній волі.
Суд апеляційної інстанції враховує, що форвардні контракти та договори купівлі-продажу мінеральних добрив укладалися сторонами в одні й ті самі дати - 17.02.2022, 22.02.2022, 05.04.2022, 19.04.2022 та 22.04.2022, мають подібну нумерацію, а їх загальна вартість є майже тотожною: 2 875 266,00 грн за форвардними контрактами та 2 875 260,00 грн за договорами купівлі-продажу.
Разом з тим наведені обставини самі по собі не підтверджують, що при укладенні договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 ТОВ "Еконива" сприймало предмет реструктуризації інакше, ніж він визначений у тексті цього договору, оскільки схожість дат, нумерації та загальної вартості відповідних правочинів підлягає оцінці у сукупності зі змістом оспорюваного Договору та подальшими діями самого позивача за первісним позовом з його виконання.
Щодо доводів скаржника про відсутність заборгованості за форвардними контрактами у зв`язку з нездійсненням ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" передбаченої їх умовами 100 % попередньої оплати, колегія суддів зазначає наступне.
Заперечуючи наведене, відповідач за первісним позовом стверджує, що сторони погодили виконання зобов`язання з попередньої оплати за форвардними контрактами шляхом поставки ТОВ "Еконива" сої, на підтвердження чого посилається, зокрема, на копію договору про порядок виконання контрактів № 01-06/22-2 від 01.06.2022. 
Водночас ТОВ "Еконива" та ТОВ "Веставтотрейд" заперечили факт укладення вказаного договору у поданій редакції, а витребуваний у цій справі ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 його оригінал до матеріалів справи не надано.
Відповідно до частини 6 статті 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
За таких обставин колегія суддів не бере до уваги надану ТОВ "Кам`янка-Бузький комбікормовий завод" копію договору про порядок виконання контрактів № 01-06/22-2 від 01.06.2022.
Наявний у матеріалах справи висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/109-24/14063 від 31.10.2024 наведеного висновку про неможливість врахування наданої копії договору № 01-06/22-2 від 01.06.2022 не спростовує, оскільки проведеним експертним дослідженням встановлено виконання Плахтієм Н.Л. підпису у відповідній графі договору та нанесення відбитку печатки круглою печаткою ТОВ "Еконива", однак питання щодо способу виготовлення документа та відповідності наявної у матеріалах справи копії його оригіналу предметом експертного дослідження не були.
Долучені відповідачем за первісним позовом видаткові та товарно-транспортні накладні щодо відвантаження сої, а також відомості журналів реєстрації зважування вантажів та в`їзду і виїзду транспортних засобів підтверджують насамперед факт відвантаження продукції та її перевезення, але самі по собі не свідчать про фактичне одержання сої ТОВ "Еконива"
Разом з тим неврахування копії договору № 01-06/22-2 від 01.06.2022 та недостатність наведених доказів для підтвердження факту одержання сої ТОВ "Еконива" самі по собі не дають підстав для висновку про відсутність будь-яких зобов`язань сторін за форвардними контрактами.
Щодо посилання скаржника на акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 07.10.2022 колегія суддів зазначає, що такий акт не є первинним документом та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами.
При цьому відображена в акті звіряння взаємних розрахунків заборгованість у розмірі 2 748 349,59 грн не відповідає сумі 2 875 266,00 грн, визначеній договором № 18-10/22-1 від 18.10.2022, а тому вказаний акт не підтверджує тверджень апелянта, що предметом оспорюваного договору фактично мала бути заборгованість саме за договорами купівлі-продажу мінеральних добрив.
Не є достатнім підтвердженням наявності помилки і посилання скаржника на дані податкової звітності, зокрема на реєстрацію податкових накладних щодо поставки мінеральних добрив у червні-липні 2022 року та значно пізнішу реєстрацію податкових накладних щодо поставки сої, оскільки наведені обставини можуть враховуватися при оцінці реальності відповідних господарських операцій, однак не підтверджують неправильного сприйняття ТОВ "Еконива" змісту своїх прав та обов`язків саме на момент укладення договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що встановлені обставини у своїй сукупності не підтверджують, що на момент укладення договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022 ТОВ "Еконива" помилялося щодо змісту своїх прав та обов`язків, а тому правильним є висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для визнання цього договору недійсним за статтею 229 ЦК України.
Оскільки вимога про стягнення 2 875 260,00 грн заявлена як наслідок недійсності договору № 18-10/22-1 від 18.10.2022, а підстав для визнання цього договору недійсним не встановлено, похідна вимога про застосування наслідків недійсності правочину також задоволенню не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення первісного позову.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з статтею 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з статтею 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище в сукупності, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Волинської області від 26.05.2026 у справі № 903/1199/23 (903/827/25) ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
На підставі статті 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Волинської області від 26 травня 2026 року у справі №903/1199/23 (903/827/25) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Справу № 903/1199/23 (903/827/25) повернути до Господарського суду Волинської області.

Повну постанову складено "27" серпня 2026 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г. 

Суддя   Саврій В.А. 

Суддя   Тимошенко О.М.