Справа № 529/624/26
Провадження № 1-кп/529/100/26
ВИРОК
іменем України

27 липня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12026170440000292 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Стариця Бориспілького району Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , з середньою професійною освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого, військовослужбовця,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України
встановив:
Обвинуваченого ОСОБА_4 06.05.2024 постановою Зіньківського районного суду Полтавської області визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказана постанова суду набрала законної сили 17.05.2024, проте ОСОБА_4 накладений штраф у розмірі 17 000 гри. не сплатив.
Також ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність постанови Зінківського районного суду Полтавської області від 06.05.2024 та будучи ознайомленим з її змістом, з метою умисного невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя, тим самим ухиляючись від виконання постанови суду в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання фізичними особами на території України, фактично систематично продовжував керувати транспортними засобами.
Відповідно до постанови Зінківського районного суду Полтавської області від 22.08.2024 у справі № 530/1509/24 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова суду набрала законної сили 02.09.2024.
Надалі, постановою Зінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі № 530/1659/25 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн на користь держави, з позбавленням прав керуванням всіма видами транспортних засобів строком на п`ять років, без вилучення транспортного засобу. Постанова суду набрала законної сили 31.10.2025. ОСОБА_4 накладений штраф у розмірі 40 800 гри., не сплатив.
24.04.2026 постановою Зінківського районного суду Полтавської області обвинуваченого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гри., з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 05.05.2026.
Продовжуючи умисне невиконання постанов суду, які набрали законної сили стосовно позбавлення права керування транспортними засобами, 28.04.2026 о 23:02 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ2106 по вул. Медичній в с-щі Диканька Полтавського району Полтавської області, достовірно знаючи, що не має права керування таким видом транспорту, умисно не виконуючи рішення Зінківського районного суду Полтавської області, якими його позбавлено права керування транспортними засобами та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, був зупинений працівниками СРПП СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП у зв`язку з порушенням п.2.1 Правил дорожнього руху України та відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Отже, ОСОБА_4 умисно не виконав постанови суду, що набрали законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції) свою вину у вчинені зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. Також обвинувачений ОСОБА_4 додав, що усвідомлював що керує автомобілем, будучи позбавленим права керування, але сідав за автомобіль бо потрібно було їхати на роботу. За постановами суду штраф не сплачував. У вчиненому щиро розкаюється. Наразі мобілізований та перебуває у ВЧ НОМЕР_1 .
Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які учасниками процесу не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , а також дослідженням документів, які характеризують його особу.
При цьому, судом роз`яснено положення ч.3 ст. 349 КК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини, які сторонами не оспорюються, в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили. 
Призначаючи покарання суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, в яких визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та визнання своєї вини.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, повністю визнав свою провину, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець.
Відповідно до висновку, викладеному у досудовій доповіді органу з питань пробації, виправлення особи можливе без обмеженя або позбавлення волі на певний строк. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства середній.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах передбачених санкцією за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. При цьому застосування покарання у виді штрафа є недоцільним, оскільки ОСОБА_4 за постановами суду жодного штрафу не сплатив.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись статтями 349, 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на  ОСОБА_4  обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/перебування;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ч.4 ст.76 КК України на період проходження військової служби нагляд за виконанням покладених обов`язків на  ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а після звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Головуюча ОСОБА_1