Справа № 560/8822/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

08 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. 
за участю:	секретаря судового засідання Дубина Н.Ю.  прдставника позивача ОСОБА_1  представниці відповідача Чубко Л.В. 	
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 25.06.2025 № 0410406-2412-2225 Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.04.2026 йому стало відомо про прийняття Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області податкового повідомлення-рішення від 25.06.2025 №0410406-2412-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 242212,95 грн за податковий період 2024 рік. Однак позивач вказує, що належне йому на праві власності нерухоме майно - майновий комплекс, розташований за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, Сахновецька сільська рада, будинок 5/1, автодорога Житомир-Чернівці, 132 км + 223 м, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки є будівлями сільськогосподарського призначення, використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності ФГ «КОБУДЬ» та не передавалося в оренду, лізинг чи позичку. Внаслідок цього позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 22.05.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалою суду від 15.06.2026 заяву Головного управління ДПС в Хмельницькій області задоволено. Вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №560/8822/26 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.06.2026 р. о 10:30 год. в приміщенні Хмельницького окружного адміністративного суду.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що податкове повідомлення-рішення 25.06.2025 №0410406-2412-2225 прийняте правомірно, оскільки спірне нерухоме майно перебуває у власності позивача, а податок за 2024 рік обчислено відповідно до встановленої ставки. Відповідач вказує, що позивач не довів використання цього майна у власній сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарський товаровиробник, тому підстави для застосування податкової пільги відсутні.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що доводи відповідача є необґрунтованими та не спростовують заявлених позовних вимог, оскільки спірне нерухоме майно належить до будівель сільськогосподарського призначення, фактично використовується у господарській діяльності ФГ «КОБУДЬ». Позивач вказує, що відповідач помилково застосовує нечинний класифікатор ДК 018-2000, не враховує положення НК 018:2023, безпідставно пов`язує право на податкову пільгу з отриманням доходу як ФОП та не надає належної оцінки доказам здійснення фермерським господарством сільськогосподарської діяльності.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно, а позивач не підтвердив належними доказами наявність підстав для звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 25.06.2026 року, суд ухвалив закрити підготовче провадження у даній справі та призначив розгляд справи по суті. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задоволити.
Представниця Головного управління ДПС у Хмельницькій області в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві, вважають, що відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, просила у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Позивач є власником майнового комплексу (колишнього КСП), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13645,80 кв.м., складовими частинами якого є: нежитлова будівля, 18, позначена в плані «А-1», загальною площею 4536,6 кв.м.; нежитлова будівля, 19, позначена в плані «Б-1», загальною площею 4544,9 кв.м.; нежитлова будівля, 20, позначена в плані «В-1», загальною площею 4564,3 кв.м.
Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту прийому-передачі від 15.02.2013 згідно протоколу від 14.02.2013 вказані вище нежитлові будівлі є телятниками.
Вказане нерухоме майно розміщене на земельній ділянці з кадастровим номером 6824287700:05:052:0004, загальною площею 2,00 га, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення.
ОСОБА_2 , як засновником ФГ «КОБУДЬ», 30.09.2020 прийнято рішення № 30-09/2020 про використання даного комплексу будівель в діяльності ФГ «Кобудь» на праві господарського відання, згідно зі ст. 136 Господарського кодексу України.
Відповідно до Акту приймання передачі майна від 30.09.2020, ОСОБА_2 передав в господарське відання (без права відчуження) ФГ «КОБУДЬ» для використання у господарській діяльності наступні об`єкти нерухомого майна: нежитлову будівлю, 18, позначену в плані «А-1», загальною площею 4536,6 кв.м., нежитлову будівлю, 19, позначену в плані «Б-1», загальною площею 4544,9 кв.м., нежитлову будівлю, 20, позначену в плані «В-1», загальною площею 4564,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Хмельницька обл., Старокостянтинівський р-н, Сахновецька сільська рада, будинок 5 /1, автодорога Житомир-Чернівці, 132 км+223 м.
Головним управління ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 25.06.2025 №0410406-2412-2225, відповідно до якого позивачеві визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік на суму 242212,95 грн.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі – ПК України).
Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
01 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року N 71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п. п. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст. 266 ПК України.
У розумінні ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
За приписами п. п. "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Так, відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2019) не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Законом України від 23.11.2018 № 2628, який набрав чинності 01.01.2019, внесено зміни до ПК України й підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції: «не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Законом України від 23 лютого 2024 року № 3603, який набрав чинності 16.03.2024, внесено зміни до ПК України й підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції: «не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».
Наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 № 3573 затверджено і введено в дію Класифікатор будівель і споруд НК 018:2023, який є складовою частиною національної системи класифікації. Ідентифікатор НК 018:2023 – НКБС.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, віднесено до підрозділу «Нежитлові будівлі», група 127 «Інші нежитлові будівлі», клас 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі»).
Передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
При цьому, правовий аналіз п. п."ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність одночасно таких умов для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме: 
1) віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства;
2) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником та вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Класифікатором.
Виходячи з інформації про зареєстровані за позивачем права, площі об`єкту нерухомого майна та з урахуванням затверджених ставок податку ГУ ДПС в Хмельницькій області визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік, на суму 242212,95 гривень.
Суд встановив, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами Красифікатора віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що також підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» від 12.04.2024 № 1707 «Про категорію об`єкта нерухомого майна». Відповідач зазначену обставину не заперечує.
Отже, об`єкти нерухомості, належні позивачу на праві приватної власності, щодо яких контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, належать до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а саме: телятники - для вирощування тварин.
У даній справі основним є питання, чи є позивач сільськогосподарським товаровиробником, тобто, чи виконується друга умова для застосування пільги, встановленої п. п. "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Загальні підходи щодо визначення поняття "сільськогосподарського виробника" сформульовані у постановах Верховного Суду, зокрема від 01.04.2021 у справі № 820/6752/16, від 17.02.2021 у справі № 820/3707/17, від 24.04.2020 у справі № 540/2206/19, від 10.04.2020 у справі № 823/1751/17.
У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу XIV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ XII "Податок на майно").
Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 №2238-III під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".
Згідно ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Застереження в п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.
Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у ПК України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у п. п. 14.1.235п. 14.1 ст. 14 ПК України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ст. 5 ПК України.
Вказане свідчить, що в розумінні п. п."ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають юридичні/фізичні особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Як встановлено матеріалами справи, нерухоме майно, на яке нараховано податок, в тому числі, розміщене на земельній ділянці сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6824287700:05:052:0004, загальною площею 2,00 га, яка належить позивачу. 
Позивач також є єдиним засновником фермерського господарства "Кобудь". Основним видом діяльності вказаного фермерського господарства є вирощування розведення свиней (код КВЕД: 01:46). Іншими видами діяльності є також: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД: 01.11), виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, торгів і тістечок нетривалого зберігання (код КВЕД: 10.71), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД: 46.21), оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами (код КВЕД: 46.32, роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД: 47.22)
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Підпунктом 14.1.76 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково - дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Національний класифікатор видів економічної діяльності України ДК 009:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 11 жовтня 2010 року №457, до сільськогосподарської діяльності відносить рослинництво і тваринництво.
Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі. (використання у власному господарстві або реалізації).
Таким чином, належність особи до категорії сільськогосподарських товаровиробників не залежить від організаційної форми здійснення нею сільськогосподарської діяльності (юридична особа, фізична особа чи фізична особа-підприємець).
Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 17.02.2020 № 820/3556/17, від 10.04.2020 № 823/1751/17, від 24.04.2020 № 540/2206/19 від 17.02.2021 № 820/3707/17 та від 22.04.2021 № 822/3289/17.
В постанові від 09.05.2023 по справі № 380/10802/22 Верховний Суд зазначив, що "фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV, є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону".
Зазначене спростовує твердження відповідача, що позивач не займається підприємницькою діяльністю та не може вважатися сільськогосподарським товаровиробником.
Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником. Об`єкти нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, щодо яких контролюючим органом донараховано податкові зобов`язання, є будівлями, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. При цьому, такі об`єкти не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку.
Таким чином, у спірних правовідносинах підстави для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутні, а відтак прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення «Ф» 25.06.2025 № 0410406-2412-2225 є протиправним і підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач в межах спірних правовідносин не довів правомірності свого рішення, а тому його слід визнати протиправним та скасувати, а відтак позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У позовній заяві заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається із розміру судового збору, сплаченого за подання цієї позовної заяви в сумі 1937,70 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Остаточний розрахунок понесених витрат, Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), а також інші підтверджуючі документи позивачем буде надано після їх підписання сторонами, з урахуванням встановлених КАС України процесуальних строків.
Враховуючи задоволення позову та підтвердження сплати позивачем судового збору в сумі 1937,70 грн., ця сума підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенняформи "Ф" від 25.06.2025 №0410406-2412-2225 Головного управління ДПС у Хмельницькій області. 
Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1937 (одна дев`ятсот тридцять сім) грн. 70 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 липня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171) 	

Головуючий суддя 		П.І. Салюк