Справа №760/15090/25 2-о/760/31/26	

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Омельяненко С.В.,
за участю:
заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - Михайлова С.В. ,
представника заінтересованої особи - Ткачук І.М.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, -
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із заявою про встановлення особи та про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Заява обґрунтована тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Первомайськ Нижньогородської області (стара назва Горьковська) РРФСР. 1972 року переїхав в м.Житомир. 1985 року закінчив Житомирську школу-інтернат №4. З 1985 року по 1988 рік навчався в середньо професійно-технічному училищі №5 м.Житомира, 20.04.1988 року отримав радянський паспорт серії НОМЕР_1 в Богунському РВВС м.Житомира, який втратив 1998 року. За оформлення нового паспорта тривалий час не звертався. На території України проживає з 1972 р. і нікуди за її межі не виїжджав. Мав два шлюби на території України: 02.11.1991 року укладений з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції та 18.04.1997 укладений з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано Виконавчим комітетом Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області. Від шлюбів має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м.Житомир та ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Сквира Київської області. В період свого життя працював на різних підприємствах на території УРСР та незалежної України, у тому числі станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 Радянський паспорт було втрачено приблизно 2000 року разом зі свідоцтвом про народження та трудовою книжкою. 10.03.2024 звернувся до Подільського відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області з заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у формі ID картки, але отримав відмову, у зв`язку з не підтвердженням належності до громадянства України. Також йому було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991.
У зв`язку із викладеним, заявник просить суд встановити особу ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Нижньогородської області (стара назва Горьковська) РРФСР та встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Встановлення зазначених фактів заявнику потрібно для прийняття заінтересованою особою рішення про встановлення належності заявника до громадянства України та отримання паспорта громадянина України.
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09 червня 2026 року.
05 червня 2026 року до суду представником заінтересованої особо Дегтярьовим В.В. було надіслано письмові пояснення по справі. У своїх поясненнях представник заінтересованої особи, зазначив, що заявником не надано достатні документальні підтверджені відомості , починаючи з 1972 року, про особу заявника, зокрема відомості про його трудову діяльність, звернення до медичних закладів, використання послуг поштового зв`язку, які б безсумнівно підтверджували б факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Також звертає увагу, що заяву про оформлення паспорту громадянина України замість втраченого заявник подав до Подільського відділу ЦМУ ДМС України в м.Києві та Київській області лише 10.03.2025 року. Зазначає, що сумнівним є той факт, що особа загубивши паспорт громадянина колишнього СРСР не повідомила про це правоохоронні органи, та не вжила заходів щодо його відновлення протягом біль ніж 30 років. Вказує, що заявником не було додано до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення належні та допустимі докази його постійного проживання станом на 24.08.1991 року. Просить суд заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення.
До початку розгляду справи по суті 09.06.2026 представником заявника адвокатом Михайловим С.В. подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, які з технічних причин не були долучені до заяви, але заява містить прямі посилання на ці докази. Дане клопотання судом задоволено, а подані документи приєднано до матеріалів справи.
Також до початку розгляду справи по суті представником заявника також подано клопотання про залишення без розгляду вимоги щодо встановлення особи. Ухвалою суду від 09.06.2026 зазначене клопотання задоволено, вимогу про встановлення особи залишено без розгляду.
У подальшому справа розглядалася в межах вимоги про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 13 листопада 1991 року.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Михайлов С.В. заявлені вимоги підтримали, наполягають на їх задоволенні.
Представник заінтересованої особи - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Ткачук І.М. проти задоволення заяви не заперечувала.
Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Первомайську Горьковської області РРФСР (нині - Нижньогородська область Російської Федерації), що підтверджується відомостями, зазначеними у заяві про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР, яка міститься в додатку до відповіді на адвокатський запит з Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київській області від 30 липня 2024 року.
З наданого заявником дипломом серії НОМЕР_2 , виданого 11.07.1988 року вбачається, що він навчався в Житомирському середньому професійно-технічному училищі №5 м. Житомира й здобув професію муляра монтажника сталевих і залізобетонних конструкцій другого розряду.
Згідно відповіді запит з ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області від 30.07.2024 року, доданої до матеріалів справи, вбачається, що заявник отримував паспорт серії НОМЕР_1 в Богунському РВВС м. Житомира 20.04.1988 р. Паспортом громадянина України не документований. Також дана відповідь містить місце реєстрації в АДРЕСА_1 .
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00047474116 від 15.10.2024 заявник уклав шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2498 від 02.11.1991, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. Зазначений витяг містить відомості про розірвання цього шлюбу, про що складено актовий запис про розірвання шлюбу № 490 від 02.09.1996 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. 
18.04.1997 заявник уклав шлюб зОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було зареєстровано виконавчим комітетом Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 2 від 18.04.1997, складений виконавчим комітетом Красноліської сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №000455481446 від 06.11.2024 року. Зазначений витяг також містить відомості про розірвання цього шлюбу, про що складено актовий запис про розірвання шлюбу № 105 від 20.08.2008 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області.
Вказані повні витяги про шлюб містять інформацію про місце проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 12.11.1988 року, заявник перебував на військовому обліку у м. Житомирі.
Комунальною установою «Трудовий архів міста Житомира» №01-20/85 від 02.08.2024 року та долучених до нього додатків вбачається, що заявник з 28.01.1991 року по 09.11.1995 рік працював в орендному підприємстві «Домобудівельник», яке було реорганізоване в ЗАТ «Будсервіс-М «ЛТД».
З відповіді на запит з Житомирської міської ради вбачається, що відомості про реєстрацію або зняття з зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутні. 
Звернення заявника щодо оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки підтверджується відповіддю Подільського відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київській області від 19 березня 2025 року.
Заявник взятий на облік як бездомна особа, що підтверджується посвідченням №320 від 17.10.2024. 
Відповідно до листа представництва УВКБ ООН в Україні від 23.05.2025 заявник є особою із невизначеним громадянством і підпадає під захист Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців.
У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України"(13 листопада 1991 року).
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.
Відповідно до 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Згідно п.10 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 13 листопада 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.
Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.
Водночас суд враховує, що статтею 8 Закону України «Про громадянство України» визначено одну із самостійних підстав набуття громадянства України - за територіальним походженням, відповідно до якої особа, яка сама або хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні чи неповнорідні) брат або сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням за умови виконання вимог, передбачених законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 760/10717/22 зазначено, що встановлення судом юридичних фактів, які мають значення для вирішення питання про належність особи до громадянства України або набуття громадянства України, не є самостійним способом набуття громадянства, а має на меті створення належних правових підстав для реалізації особою права на звернення до компетентних органів Державної міграційної служби України для вирішення питання щодо оформлення належності до громадянства України чи набуття громадянства України в порядку, визначеному законом. Судове рішення про встановлення відповідного юридичного факту є лише одним із документів, необхідних для здійснення відповідної адміністративної процедури.
Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 19 травня 2021 року у справі № 496/818/19 та від 11 липня 2025 року у справі № 175/10229/23.
Надані заявником документи, на переконання суду, у своїй сукупності доводять факт його проживання на території України.
Особливе значення для встановлення факту проживання має документально підтверджене працевлаштування заявника з 28 січня 1991 року по 09.11.1995 рік в орендному підприємстві «Домобудівельник» у місті Житомирі, що охоплює спірну дату - 13 листопада 1991 року. Зазначений доказ безпосередньо підтверджує здійснення заявником трудової діяльності на території України цей період.
Крім того, факт постійного проживання заявника на території України підтверджується отриманням ним паспорта громадянина колишнього СРСР у місті Житомирі у 1988 році, навчанням у професійно-технічному училищі м. Житомира, перебуванням на військовому обліку в м. Житомирі, укладенням шлюбів 02 листопада 1991 року та 18.04.1997 року.
Беручи до уваги встановлені судом обставини, та вищевикладені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України, в тому числі станом на 13 листопада 1991 року. Зазначений факт підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить реалізація прав заявника.
З урахуванням викладеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою, тому її належить задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 258, 259, 261, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Заяву - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Первомайську Горьковської області РРФСР (нині - Нижньогородська область Російської Федерації), на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Суддя         І.А. Усатова