Справа № 694/869/26
Провадження № 2/698/447/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
(заочне)

23 липня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Лазаренка В.В.,
за участі секретаря судового засідання Триліс Я.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2026 року АТ «ПУМБ» через свого представника Донцову Є.О. звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 58014,72 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2001549057301, відповідно до умов якого ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000,00 грн., який пізніше було збільшено до 50000,00 грн..
Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань позичальника щодо повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 02.02.2026 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 2001549057301 від 11.02.2020 року у розмірі 58014,72 грн., з яких: 36251,26 грн. - заборгованість за кредитом; 21763,46 грн. - заборгованість процентами.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.04.2026 року зазначену цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Калинопільського районного суду Черкаської області. 
Ухвалою суду від 25.05.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 11.02.2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 підписано заяву № 2001549057301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та видано кредитну картку № НОМЕР_2 з кредитним лімітом 10000,00 грн. та стандартною процентною ставкою за користування коштами в розмірі 47,88% річних. Зазначена заява підписана відповідачем особисто.
Про особисту присутність відповідача під час підписання кредитного договору свідчать і надані позивачем копії паспорта ОСОБА_1 та РНОКПП, завірені останнім.
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, останній неодноразово змінювався, востаннє 03.03.2022 року збільшено до 50000,00 грн..
З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № 2001549057301 від 11.02.2020 року за період з 11.02.2020 року по 03.02.2026 року встановлено, що відповідач періодично знімав через банкомат кредитні кошти та здійснював погашення існуючої заборгованості.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2001549057301 від 11.02.2020 року, ОСОБА_1 має заборгованість станом на 03.02.2026 року у розмірі 58014,72 грн., з яких: 36251,26 грн. - заборгованість за кредитом; 21763,46 грн. - заборгованість процентами.
Відтак, враховуючи, що в умовах кредитного договору сторони погодили розмір тіла кредиту та процентну ставку за користування кредитними коштами, а позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами за спірним кредитним договором, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за тілом кредиту та процентами за вказаними кредитними договорами, у визначеному позивачем розмірі.
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за кредитним договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної позивачем заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за договором № 2001549057301 від 11.02.2020 року у розмірі 58014,72 грн., з яких: 36251,26 грн. - заборгованість за кредитом; 21763,46 грн. - заборгованість процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 502 від 16.03.2026 року, тому враховуючи, що позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 625, 626, 628, 629, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ 14282829) заборгованість за договором № 2001549057301 від 11.02.2020 року у розмірі 58014 (п`ятдесят вісім тисяч чотирнадцять) грн. 72 (сімдесят дві) коп..
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ 14282829) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 (сорок) коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко