ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 р.	Справа № 591/7506/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєнко О.О.,по справі № 591/7506/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  третя особа -  ІНФОРМАЦІЯ_2 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення СУ №1761/2025 від 25 червня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25000 грн. 00 коп., провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2026 у справі № 591/7506/25 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №1761/2025 від 25.06.2025 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, яку аргументує порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2026 у справі № 591/7506/25 скасувати, прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення СУ № 1761/2025 від 25.06.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що процедурі проходження позивачем медичного огляду в обов`язковому порядку передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Апелянт звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивачу направлялась або вручалася повістка про виклик для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (на ВЛК).
Позивач наголошує, що він проживає та зареєстрований у місті Ромни, отримував військовообліковий документ у ІНФОРМАЦІЯ_5 та там перебуває на обліку, а тому має проходити ВЛК за місцем перебування на обліку. Позивач вказує, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Скаржник зазначає, що відмовився проходити ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте не відмовлявся пройти ВЛК в подальшому.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним.
20.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 складено направлення №4063171 позивача на проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби, у якому визначено дату початку медичного огляду - 20.06.2025, а також картка обстеження та медичного огляду, яка надана відповідачем не заповненою.
Направлення зареєстроване у журналі реєстрації направлень, у якому мається відмітка про відмову позивача від отримання.
20.06.2025 позивач подав заяву, у якій повідомив, що відмовляється від проходження ВЛК у зв`язку з перебуванням водієм на маршрутці Ромни - Суми та мікроавтобусі та відсутністю змоги пройти ВЛК.
20.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 складено протокол №1761/2025 про адміністративне правопорушення відносно позивача. Відповідно до протоколу 20.06.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 було виявлено, що 20.06.2025 позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується копією направлення на ВЛК, витягом з журналу направлень та власноруч підписаною заявою. Таким чином порушено абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період, що кваліфікується як вчинення правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
У протоколі вказана дата та місце призначеного розгляду справи про адміністративне правопорушення – 25.06.2025. Додатками до протоколу вказані копія паспорта, копія направлення, заява. Протокол підписаний позивачем у графах про ознайомлення з правами та обов`язками та датою призначеного розгляду справи, про отримання другого примірника протоколу.
Постановою №1761/2025 від 25.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Суть правопорушення, зазначеного у постанові, є аналогічною викладеному у складеному протоколі відносно позивача.
Вважаючи постанову №1761/2025 від 25.06.2025 неправомірною, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є підтвердженим у зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним, підстави для скасування даної постанови відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі статтею 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами частин 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення як порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 3, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол (пункт 6 розділу ІІ Інструкції № 3).
Як встановлено з матеріалів справи, 20.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 складено протокол №1761/2025 про адміністративне правопорушення відносно позивача, згідно з яким у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 було виявлено, що 20.06.2025 позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії. У протоколі вказано, що позивачем порушено абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період, що кваліфікується як вчинення правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
До вказаного протоколу додані направлення позивача на ВЛК від 20.06.2025 № 4063171, витяг з журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_8 , заява позивача про відмову від проходження ВЛК від 20.06.2025, картка обстеження та медичного огляду № 885.
У подальшому постановою №1761/2025 від 25.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Суть правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові, є аналогічною викладеному у складеному протоколі №1761/2025 від 20.06.2025 відносно позивача.
Водночас, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 вказаного Закону, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває.
Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, згідно з абзацом 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
За приписами частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, з наведеного вище слідує, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду.
Відповідно до пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі – Порядок № 560), резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду (пункт 74-1 Порядку № 560).
Як було вказано раніше, згідно з протоколом від 20.06.2025 №1761/2025 позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії.
Так, до даного протоколу додано направлення позивача на ВЛК від 20.06.2025 № 4063171, згідно з яким позивач направлявся для визначення придатності до військової служби на ВЛК на базі КНП «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради, дата початку медичного огляду – 20.06.2025.
Згідно з протоколом, позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25.06.2025 о 10:45 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 . Протокол від 20.06.2025 №1761/2025 містить відмітку про те, що другий примірник протоколу отриманий позивачем, позивача ознайомлено з його правами та обов`язками.
Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, позивач не з`явився на розгляд адміністративної справи, про причини своєї неявки не сповістив.
25.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 було винесено постанову №1761/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25000 грн. 00 коп.
Відповідачем надано направлення на військово-лікарську комісію від 20.06.2025 № 4063171 (дата початку медичного огляду – 20.06.2025).
Відповідачем також надано незаповнену копію картки обстеження та медичного огляду з особистою відміткою позивача про відмову від проходження ВЛК № 885.
Крім того, в матеріалах адміністративної справи, наданих відповідачем, міститься копія заяви позивача про відмову від проходження комісії ВЛК від 20.06.2025 у зв`язку з тим, що позивач є водієм маршрути Ромни-Суми на мікроавтобусі Mercedes Sprinter НОМЕР_1 і не має змоги пройти ВЛК.
Колегія суддів звертає увагу, що інші причини відмови від проходження позивачем ВЛК у заяві від 20.06.2025 про відмову від проходження ВЛК не зазначені.
Отже, матеріали справи містять докази про відмову позивача від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Виходячи із наявності у матеріалах справи доказів про відмову позивача від проходження медичного огляду, колегія суддів доходить висновку, що у відповідача були підстави для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
При цьому, доводи позивача про те, що він не відмовлявся пройти ВЛК в подальшому, колегія суддів не приймає, оскільки доказів того, що позивач заявляв клопотання щодо перенесення проходження ВЛК на іншу дату, до суду не надано.
Крім цього, листами від 23.06.2026 вих. № 591/7506/25 / 31795/26 та вих. № 591/7506/25 / 31794/26 у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судом було витребувано відомості щодо того, чи проходив ОСОБА_1 після 20.06.2025 військово-лікарську комісію, відомості про дати проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії та направлення, якими ОСОБА_1 направлявся на проходження військово-лікарської комісії.
24.06.2026 до суду надішло клопотання від ІНФОРМАЦІЯ_3 про долучення доказів, у якому зазначено, що позивач не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , тому відсутня можливість надати запитувану судом інформацію щодо проходження ним ВЛК.
24.06.2026 до суду також надішло клопотання від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідач вказав, що згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 : у період з 27.11.2002 по 20.06.2025 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (знятий у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість); у період з 20.06.2025 по 19.11.2025 – на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 (знятий у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість); у період з 19.11.2025 по 21.11.2025 – на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 (знятий у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість); 21.11.2025 – на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 ; у період з 21.11.2025 по 22.11.2025 – на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 (знятий у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації).
Відповідач зазначив, що висновком позаштатної військово-лікарської комісії КНП «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради від 21.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за станом здоров`я визнаний придатним до військової служби.
Відповідач вказав, що оскільки ОСОБА_1 станом на час винесення постанови ВЛК (21.11.2025) перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 , саме туди була направлена вся медична документація, у зв`язку з чим у ІНФОРМАЦІЯ_8 відсутня можливість представлення витребуваних судом відомостей (щодо направлення і дат проходження медичного огляду).
Отже, із зазначеного слідує, що позивачем військово-лікарську комісію було пройдено 21.11.2025, що підтверджується доданою відповідачем до клопотання від 24.06.2026 карткою до військового квитка (тимчасового посвідчення) серії НОМЕР_2 .
За таких обставин, колегія суддів вказує, що позивачем пройдено військово-лікарську комісію зі значним спливом часу після відмови від проходження ВЛК 20.06.2025.
Позивачем доказів на підтвердження того, що ним було пройдено військово-лікарську комісію відразу після його відмови 20.06.2025 пройти ВЛК, до суду надано не було.
Водночас, стосовно доводів позивача про обов`язковість надання військовозобов`язаним членам ВЛК ТЦК та СП під час проведення медичного огляду медичної карти амбулаторного хворого, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ, колегія суддів вказує на таке. 
Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення №402), яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями і поширюється на військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п. 3.1 розділу ІІ Положення № 402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Згідно з абз. 3 п. 3.4 Розділу 3 Положення № 402, лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Пунктом 3.5 зазначеного розділу Положення № 402 визначено, що до початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю.
Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ (електронній системі охорони здоров`я).
Згідно з пунктом 3.8 Розділу 3 Положення № 402, постанова ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
З аналізу наведеного слідує, що надання вказаних медичних документів є обов`язком військовозобов`язаного у випадку, якщо військово-лікарська комісія не має доступу до медичних документів військовозобов`язаного під час проведення ВЛК або такі документи відсутні в ЕСОЗ, а тому відсутність у військовозобов`язаного на руках медичної документації при направленні на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією не є безумовною підставою для відмови від проходження медичного огляду. 
Як встановлено з матеріалів справи, на ім`я позивача було видано направлення на військово-лікарську комісію від 20.06.2025 № 4063171 (дата початку медичного огляду – 20.06.2025).
При цьому, із копії заяви позивача про відмову від проходження комісії ВЛК від 20.06.2025 слідує, що причиною відмови від проходження ним ВЛК стало те, що позивач є водієм маршрути Ромни-Суми на мікроавтобусі Mercedes Sprinter НОМЕР_1 і не мав змоги пройти ВЛК.
Колегія суддів вказує, що інших причин відмови від проходження ВЛК, у тому числі стосовно відсутності у нього певних медичних документів, у заяві від 20.06.2025 про відмову від проходження ВЛК позивач не зазначив.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача таких медичних документів, доступ до яких у військово-лікарської комісії відсутній або які відсутні в ЕСОЗ.
З урахуванням вказаних вище норм, колегія суддів зазначає, що у лікарів, які включені до складу ВЛК, наявний доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного, а надання військовозобов`язаним додаткових документів про стан його здоров`я необхідне у разі, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ, тому відсутність у позивача на руках медичної документації при направленні на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією не є обґрунтованою підставою для відмови від проходження медичного огляду.
Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей, що позивачу направлялась або вручалася повістка про виклик для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, з огляду на наступне.
Згідно з абзацом 3 пункту 69 Порядку № 560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
З аналізу даної норми випливає, що шляхом вручення повісток на медичний огляд можуть направлятися громадяни України, які перебувають на військовому обліку, та прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних.
Наявними у справі доказами підтверджено, що направлення на медичний огляд вручалось позивачу під час його перебування в ІНФОРМАЦІЯ_9 , до якого позивач був доставлений у зв`язку з порушенням ним правил військового обліку, а саме неявки по повістці від 22.12.2024, для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Із зазначеного слідує, що позивач не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_8 для уточнення своїх облікових даних.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що необхідність у виклику позивача для проходження медичного огляду повісткою була відсутня.
Колегія суддів також вважає хибними доводи апелянта про те, що направлення на медичний огляд має відбуватися тільки тим ТЦК та СП, в якому позивач знаходиться на обліку, оскільки пункт 3 Порядку №560 передбачає, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
У свою чергу, за приписами пункту 6 Порядку №560, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Таким чином, перебування позивача на обліку в іншому ТЦК та СП не перешкоджає направленню його на ВЛК саме ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є підтвердженим у зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним, підстави для скасування даної постанови відсутні.
Доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження під час розгляду колегією суддів.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частпною 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Із врахуванням зазначеного, колегія суддів вказує, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, підстави для здійснення повторного розподілу судових витрат у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2026 по справі № 591/7506/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено 07.07.2026 року