Справа № 584/30/26
Провадження № 2/584/328/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

22.07.2026 Путивльський районний суд Сумської області 
у складі: головуючого - судді Токарєва С.М.
за участі: секретаря – Зікрати Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди,

встановив:

07.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 0,8614 га, кадастровий номер 5923881400:02:002:0328, яка на підставі договору оренди землі від 01.12.2020 передана в оренду відповідачу, однак відповідач за 2023-2025 роки не виконав своє зобов`язання щодо сплати орендної плати, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди землі у розмірі 2621 грн. 88 коп., а також у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.12.2020, укладений між нею та відповідачем.
Крім того, позивач просила стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір та клопотала перед судом про визначення п`ятиденного строку після ухвалення рішення по суті справи для подання доказів понесення судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзив на позов не подавав, в силу ч. 7 ст. 128, ч. 2 ст. 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.
Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів.
Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 428, позивач є власником земельної ділянки, площею 0,8614 га, кадастровий № 5923881400:02:002:0328, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 8-9).
01.12.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Сефі-Агро-Інвест» було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала у строкове платне користування ТОВ «Сефі-Агро-Інвест» земельну ділянку кадастровий номер 5923881400:02:002:0328, площею 0,8614 га, яка знаходиться на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, строком на 10 років (а.с. 10-12).
Відповідно до п.4.1 договору ТОВ «Сефі-Агро-Інвест» повинно сплачувати ОСОБА_1 орендну плату у розмірі 873 грн. 96 коп. на рік, що становить 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, шляхом безготівкового переказу на рахунок орендодавця.
Відповідно до п. 4.2 даного договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування індексації відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п.11.1, п.11.2 даного договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.
Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.09.2025, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 0,8614 га, кадастровий номер 5923881400:02:002:0328, яка розташована на території Веселівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськосподарського виробництва та перебуває в оренді ТОВ «Сефі-Агро-Інвест» з 09.03.2021, номер запису про право в державному реєстрі прав 40920669 (а.с. 13).
Згідно з заявою-вимогою від 20.09.2025 ОСОБА_1 зверталася до відповідача з вимогою сплатити належну їй орендну плату за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі та долучала реквізити для оплати (а.с. 14).
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно з вимогами ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
З огляду на наведені правила абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України як цивільне законодавство, так і земельне передбачає окремі приклади його застосування, що мають характер загальних для усіх цивільних відносин (у разі істотного порушення цивільного договору іншою стороною), а також характер спеціалізованих - для інших приватноправових договорів та для інших окремо застережених у законі видів порушень цивільних договорів (зокрема, окремі правила статті 141 ЗК України, застосовні до догорів оренди землі).
Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України «Про оренду землі», а також статті 141 ЗК України, пункт «д» частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки - доповнюють одні одних.
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18, провадження № 61-8798 св19.
Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Відповідно до абзацу 1 п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається зі змісту договору оренди землі від 01.12.2020, орендар вносить орендну плату в розмірі 873 грн. 96 коп. на рік, що становить 12 відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, шляхом безготівкового переказу на рахунок орендодавця, тобто орендна плата та порядок її сплати було узгоджено сторонами, шляхом підписання зазначеного договору оренди.
Відповідач систематично не виконував свого обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 01.11.2020, а саме не сплачував орендну плату у 2023-2025 роках.
Будь-яких доказів виконання орендарем ТОВ «Сефі-Агро-Інвест» свого обов`язку з виплати позивачу орендної плати за 2023-2025 роки відповідачем не надано, клопотань про витребування судом відповідних доказів не заявлено.
Зазначене є підставою для розірвання вказаного вище договору та стягнення заборгованості з орендної плати.
Як вбачається з матеріалів справи, призверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662 грн. 50 коп. (а.с. 1).
При цьому, в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
В силу положень п. 8 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
В силу положень п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
З огляду на таке, в силу вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з даним позовом позивачем підлягала до сплати сума судового збору у розмірі 1331 грн. 20 коп. ( 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1331 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову (а.с.1).
При цьому, сума судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 1331 грн. 30 коп., в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернута ухвалою суду позивачеві за його клопотанням.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, заява позивача про надання додаткового строку для подання доказів, що підтверджують розмір понесених по справі судових витрат, не суперечить ст.ст. 246, 259 ЦПК України та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89,141, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» (місцезнаходження: вул. Миру, 3, с. Веселе, Конотопський район, Сумська область, код ЄДРПОУ 42261530) про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди задовольнити повністю.
Розірвати договір оренди землі, укладений 01.12.2020 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест», щодо оренди земельної ділянки загальною площею 0,8614 га, кадастровий номер 5923881400:02:002:0328.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» на користь ОСОБА_1 2621 грн. 88 коп. (дві тисячі шістсот двадцять одна гривня вісімдесят вісім копійок) заборгованості зі сплати орендної плати за 2023-2025 роки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сефі-Агро-Інвест» на користь ОСОБА_1 1331 грн. 20 коп. (одну тисячу триста тридцять одну гривню двадцять копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі позову.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 16 год. 50 хв. 11.08.2026 у приміщенні Путивльського районного суду Сумської області (Сумська обл., м. Путивль, просп. І.Путивльського, 54), роз`яснивши позивачеві, що відповідні докази про розмір вказаних витрат він повинен подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Путивльським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі невручення заочного рішення суду у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд шляхом подачі відповідної заяви протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв