ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2026 | Справа № 910/11413/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши 
заяву представника ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового рішення 
у справі
за первісним позовом  ОСОБА_1 
до гр. Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" 
про визнання недійсним договору та витребування частки у статутному капіталі,
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 
про визнання права забезпечення на частку у статутному капіталі товариства,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до гр. Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 про:
1) визнання недійсним удаваного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43888926) від 22.04.2024, укладеним між громадянином України ОСОБА_1 та громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , на виконання якого укладено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі від 22.04.2024, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом КМНО Горбенко Ю.Е., зареєстровано в реєстрі за № 207, 208;
2) витребування з володіння громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 на користь громадянина України ОСОБА_1 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43888926), що становить 100%, яка в грошовому еквіваленті становить 6 343 500,00 грн.
Під час розгляду справи ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 права забезпечення (застави/довірчої власності) на 100% частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальності "ВАГРА-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43888926) до повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором позики від 22.04.2024.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2026 первісний позов задоволено. Визнано недійсним удаваний Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43888926) від 22.04.2024, укладений між громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 (дані до зміни - ОСОБА_2 ) (РНОКПП НОМЕР_2 ), на виконання якого укладено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43888926) від 22.04.2024, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е., зареєстрований в реєстрі за № 207, 208. Витребувано з володіння громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 (дані до зміни - ОСОБА_2 ) (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43888926), що становить 100% (сто відсотків), яка в грошовому еквіваленті становить 6 343 500,00 грн. Ухвалено стягнути з громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 (дані до зміни - ОСОБА_2 ) (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 78 544,40 грн судового збору. 
В задоволенні зустрічного позову відмовлено. 
24.08.2026 до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 , а саме: 78 544,40 грн судового збору та 65 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. 
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, суд встановив, що у позовній заяві ОСОБА_1 було зазначено, що орієнтовний розрахунок витрат позивача за первісним позовом складає 41 100,00 грн. Водночас, під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, представником позивача за первісним позовом було подано до суду заяву від 09.02.2026 із доказами понесених судових витрат, у якій зазначено, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 78 544,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 65 000,00 грн. 
Враховуючи зазначене, суд встановив, що позивачем за первісним позовом виконано вимоги ст. 124 та ч. 8 ст. 129 ГПК України та подано відповідні докази у визначені строки.
Як вбачається із ухваленого судом рішення від 12.08.2026, суд вирішив питання лише щодо розподілу сплаченого позивачем за первісним позовом судового збору у розмірі 78 544,40 грн, поклавши ці витрати на ОСОБА_2 відповідно до ст. 129 ГПК України. 
Втім, судом не було ухвалено рішення щодо понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України). 
За приписами ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке. 
Так, оскільки, як вже було зазначено, питання щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору у розмірі 78 544,40 грн було вирішене в ухваленому 12.08.2026 рішенні, відтак, заява представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення вказаної суми судового збору з відповідача за первісним позовом задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України). 
При цьому, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
На підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в матеріали справи надано: копії договору про надання правової допомоги від 18.03.2024 № 122, додаткової угоди № 3 від 29.07.2025 до вказаного договору, акта виконаних робіт № 480 від 06.02.2026, квитанції до прибуткового касового ордера № 420 від 29.07.2025, № 462 від 28.11.2025 та № 490 від 06.02.2026 на загальну суму 65 000,00 грн. 
Так, представництво інтересів ОСОБА_1 під час розгляду даної справи здійснювалось адвокатом Остащенко Олесею Миколаївною на підставі ордеру серії АА № 1622482 від 10.09.2025, виданого відповідно до договору про надання правової допомоги від 18.03.2024 № 122. 
Суд встановив, що відповідно до укладеного 18.03.2024 між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським бюро «Остащенко» (надалі також - Бюро) договору про надання правової допомоги № 122, Бюро взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, визначених цим договором. 
В п. 4.1. вказаного договору визначено, що за надання правової допомоги клієнт оплачує гонорар в розмірі, встановленому додатковою угодою до цього договору. 
Відповідно до додаткової угоди № 3 від 29.07.2025 до договору про надання правової допомоги від 18.03.2024 № 122, ОСОБА_1 та Бюро домовились, що правова допомога надаватиметься в судах всіх інстанцій у справі по оскарженню удаваного Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГРА-РЕНТ" від 22.04.2024. Так, сторони визначили, що гонорар Бюро за надання правової допомоги складає: за 1 год. надання правової допомоги (опрацювання, аналіз, складання і написання документів та ін) - 1500,00 грн; за участь у судовому засіданні (у тому числі, якщо засідання не відбулось, а адвокат прибув до суду) - 1700,00 грн; отримання процесуального документа в суді, в т.ч. ознайомлення з матеріалами справи - 1700,00 грн. За результатами виконаних робіт сторони підписують акт виконаних робіт. 
Так, 06.02.2026 між ОСОБА_1 та Бюро в особі керуючого адвоката Остащенко О.М. підписано Акт № 480 виконаних робіт, яким засвідчено надання адвокатських послуг на загальну суму 65 000,00 грн. 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України). 
Однак, ОСОБА_2 не було подано до суду жодних заперечень щодо доказів понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. 
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд, вивчивши подані представником ОСОБА_1 документи на підтвердження своїх вимог щодо покладення на ОСОБА_2 понесених витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що у даному випадку відсутні підстави для присудження до стягнення з останнього усієї заявленої позивачем за первісним позовом суми витрат на правничу допомогу. 
Суд зазначає, що перелічені у Акті виконаних робіт від 06.02.2026 такі послуги як: аналіз матеріалів та висновків Верховного Суду, які передували написанню позовної заяви, фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки та подання позовної заяви та не можуть оплачуватись окремо. Це стосується також виокремленої послуги із аналізу клопотань відповідача та формування позиції (залучення 3-ої особи, витребування реєстр. справи, виклик свідка та ін.).
Суд зазначає, що виокремлення юридичних послуг у вигляді аналізу певних матеріалів та процесуальних документів, як самостійного виду адвокатських послуг, є необґрунтованим. 
Звертаючись до правової позиції Верховного Суду, викладеній у додатковій постанові від 06.12.2023 у справі № 905/493/22, суд зазначає, що беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації процесуальних прав та захист інтересів клієнта.
Відтак, суд зазначає, що визначені у Акті № 480 роботи такі як «аналіз» не підлягають включенню до витрат на професійну правничу допомогу. 
Так, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19. 
Крім того, судом враховано, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Відтак, суд зазначає, що подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 910/3547/21.
За вказаних обставин, за висновком суду обґрунтованою до стягнення з ОСОБА_2 сумою витрат на професійну правничу допомогу є 45 500,00 грн, що має наслідком часткове задоволення вимог представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
УХВАЛИВ:
1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 (дані до зміни - ОСОБА_2 ) (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 45 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
3. В іншій частині заяву залишити без задоволення. 
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата підписання повного додаткового рішення: 14.09.2026.

Суддя Т. Ю. Трофименко