ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/13797/26
провадження № 3/753/4143/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий       суддя Бондаренко М.С.,
секретар судового засідання    Барченко К.І.,

учасники судового провадження:
прокурор        Скляренко Р.С.,
авдокат особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,  

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 24 червня 2026 року року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 червня 2026 року серії ЕПР1 № 687800, водій ОСОБА_2 08 червня 2026 року, о 23 год. 55 хв., у м. Києві, на вул. Дніпровська набережна, 21, керував транспортним засобом «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у лікаря нарколога водій ОСОБА_2 відмовився на бодікамеру поліцейських. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

У судовому засіданні брав участь прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва Скляренко Р.С., який вважав долучені матеріали достатніми для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Полянчук В.Б., який діяв в інтересах ОСОБА_2 , оголосив у судовому засіданні клопотання, в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі дату та час здійснював керування транспортним засобом. Вказував, що з наявного відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 перебував поза автомобілем, тоді як за кермом знаходилася його дружина. При цьому працівники поліції, як вказував адвокат, навмисно змінили положення бодікамери таким чином, щоб не зафіксувати особу, яка перебувала за кермом, а частина відеозапису із моментом зупинки, спілкуванням із дружиною, оглядом автомобіля та іншими важливими обставинами взагалі відсутня. Через що вважав, що факт керування транспортним ОСОБА_2 не підтверджується. Крім того, адвокат заперечував законність та обґрунтованість вимоги працівників поліції щодо проходження медичного огляду. Зазначав, що передбачені законом підстави для направлення ОСОБА_2 на огляд були відсутні, а зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не відповідали поведінці особи, зафіксованій на відеозаписі. Також посилався на результати проведеного у приватній лабораторії дослідження від 10.06.2026, відповідно до якого ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_2 не виявлено, що спростовує твердження поліцейських. Окремо вказував на порушення порядку направлення особи на медичний огляд. Так, наполягав, що поліцейські не запропонували ОСОБА_2 пройти огляд у закладі охорони здоров`я відповідно до встановленої форми направлення, а наявне в матеріалах справи направлення не було вручено йому під підпис та не містило копії, яку йому мали надати. Також зазначав, що відеозапис підтверджує відсутність у працівників поліції відповідного бланка направлення на момент події, тоді як саме направлення датоване пізнішим часом. Враховуючи це вважав, що відмова ОСОБА_2 від проходження огляду не була відмовою від законної вимоги поліцейського, оскільки сама вимога була висунута з порушенням установленого порядку. Також послався на порушення порядку здійснення відеофіксації та оформлення матеріалів справи, зазначивши, що відеозапис здійснювався не безперервно, а окремі істотні моменти події не зафіксовані. Окрім цього, він поставив під сумнів належність наявної в матеріалах картки обліку адміністративного правопорушення, оскільки вона не містить підпису уповноваженої службової особи. У сукупності наведені обставини, на переконання захисту, свідчать про відсутність доказів усіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та зумовлюють необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Сам ОСОБА_2  у судове засідання 03 вересня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, водночас подав до суду письмові пояснення у яких зазначив, що не погоджується із складеним стосовно нього протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він у поясненнях вказав, що транспортним засобом у момент його зупинки керувала його дружина, тоді як сам він перебував на пасажирському сидінні, а тому факту керування автомобілем ним не було. Вказав, що працівники поліції після зупинки поводилися агресивно, провокували конфлікт, вимагали пред`явити військово-облікові документи та висловлювали припущення щодо перебування його у стані наркотичного сп`яніння. Наполягав на тому, що від проходження огляду він відмовився, оскільки вважав, що як пасажир не зобов`язаний його проходити. При цьому ОСОБА_2 звернув увагу на неповноту відеозапису, оскільки на ньому не зафіксовано момент зупинки, розмову з дружиною, огляд автомобіля та обставини конфлікту, а працівник поліції навмисно опустив бодікамеру так, щоб не було видно, хто перебував за кермом. Також він зазначив, що направлення на медичний огляд було виписане раніше, ніж він відмовився від його проходження, що, як він наполягав, вказує про неправомірність дій поліцейських. На підтвердження відсутності наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 послався на проведене ним 10.06.2026 дослідження у приватній лабораторії, за результатами якого наркотичних речовин не виявлено, та просив суд врахувати наведені пояснення і прийняти законне та справедливе рішення.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши думку прокурора та адвоката, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 09 червня 2026 року серії ЕПР1 № 687800 складений стосовно ОСОБА_2 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів; водійське посвідчення ОСОБА_2 ; реєстраційна картка транспортного засобу «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 ; відеозаписи з бодікамер з місця події. 

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Інструкції).

Суддею перевірено заперечення висловлені щодо порушень з боку працівників поліції при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та не встановлено таких при його оформленні.

Також суддя дослідила відеозаписи із нагрудної камери працівника поліції, події мали наступну послідовність.

Події відбуваються під час комендантської години. Так, о 02 год. 00 хв. працівники поліції повідомили ОСОБА_2 про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, а вже о 02 хв. 10 с. він одразу, ствердно та без будь-яких пояснень відмовився від проходження медичного огляду. 

На 46-й хвилині відеозапису з іншої бодікамери видно, як йому роз`яснюють причини зупинки, а також оголошують ознаки сп`яніння а саме: зіниці очей не реагують на світло та спостерігається тремтіння пальців рук. 

На 1 годині 05 хвилині 12 секунді ОСОБА_2 вручають протокол та роз`яснюють його права.

Таким чином, досліджені відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , після його зупинки працівниками поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу пояснень ОСОБА_2 та його адвоката про те, що він не керував транспортним засобом, суддя зазначає, що вони спростовуються дослідженими відеозаписами. 

Так, на 46-й хвилині відеозапису зафіксовано, що одразу після зупинки транспортного засобу саме ОСОБА_2 працівниками поліції роз`яснюються причини зупинки, у тому числі вказується на виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. При цьому ОСОБА_2 не висловлює жодних зауважень чи заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом, а автомобілем керувала його дружина, хоча саме в цю мить мав реальну можливість повідомити працівникам поліції про таку обставину.

Отже, протягом всього часу фіксації сам ОСОБА_2 жодного разу не заявляв, що він не керував автомобілем, що додатково спростовує версію останнього. 

Посилання адвоката на акт медичного огляду, відповідно до якого у ОСОБА_2 не встановлено стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, суддя не враховує з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. 

Отже, зазначений медичний огляд був проведений з порушенням порядку, встановленого ст. 266 КУпАП, тобто без супроводу працівників поліції, а тому його результати не можуть вважатися доказом.

У свою чергу предметом розгляду у цьому провадженні є факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, а не встановлення факту його перебування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. 

У цьому випадку ОСОБА_2 відмовився від виконання обов`язку пройти огляд у медичному закладі, що згідно із законом тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, суд вважає підтвердженим те, що ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому. 

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 2 ст. 376 КПК України, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. 

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили. 

Суддя Марина БОНДАРЕНКО