Справа № 175/19353/24
Провадження № 1-кп/175/1188/24
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 серпня 2026 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (дистанційно), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12024041440000617 від 13.09.2024 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Сомівка, Зачепилівського району, Харківської області, громадянин України, маючий загальну середню освіту, пенсіонер, одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопрушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 серпня 2024 року, близько 18 години 20 хвилин перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , власником якого згідно права влаcності, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яке перебуває у фактичному користуванні, розпорядженні і володінні ОСОБА_4 , де у нього виник протиправний умисел направлений на проникнення до приміщення вказаного домоволодіння. 
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на порушення недоторканності житла, а саме на незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи, ОСОБА_6 в той же день, тобто 20 серпня 2024 року о 18 годині 30 хвилин, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 та без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, незаконно, протиправно, металевою лопатою зламав секцію огорожі, яка перешкоджає доступ до земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , після чого пройшов через зламану секцію огорожі на територію домоволодіння, тобто незаконно проник до нього, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, тим самим виконавши всі дії направлені на проникнення до домоволодіння.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6  за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в тому ж місці, в той самий час, а саме 20 серпня 2024 приблизно о 18 годині 40 хвилин на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між останніми виник словесний конфлікт під час якого у ОСОБА_6 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, стоячи навпроти останнього, намагаючись завдати удару металевою лопатою здійснив один замах в область обличчя потерпілого ОСОБА_5 , який у свою чергу, захищаючи обличчя, зупинив удар металевої лопати та отримав один ковзний удар в область пальців правої кисті та правої бічної поверхні тулубу, з причин чого ОСОБА_5 не втримав рівновагу та впав на поверхню бетонного покриття. 
Внаслідок цього, своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3194е від 23.10.2024 року у вигляді: різано-рубленої рани на 1-му пальці правої кисті, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та осадження – на правій бічній поверхні черевної стінки, яке за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6  за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. 
За сукупністю дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України – незаконне проникнення до іншого володіння особи, за ч. 2 ст. 125 КК України – умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. 
Позиція сторін кримінального провадження
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, сторона кримінального провадження вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні проступки, за ч. 1 ст. 162 КК України – незаконне проникнення до іншого володіння особи, за ч. 2 ст. 125 КК України – умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров?я. Вважає, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності. 
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних просутпках, передбачених ч.2 ст.125, ч. 1 ст. 162 КК України, не визнав та пояснив, що півтора роки ОСОБА_4 йому вмикає звуки коров, чим провокує його. Пояснив, що повернувся, взяв лопату, розламав сітку, пішов у дім, в будинов заходив на перший поверх, всі були нагорі. Пояснив, що доріжка – це його територія. Лопату взяв, щоб пролізти назад. Першим потерпілого ОСОБА_4 не провокував. Додатково пояснив, що кидав у ОСОБА_4 цеглиною.
Вважав себе невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 20.08.2024 він був у своєму будинку в с.Любимівка, почув удари по його сенкції забору з боку ферми. Зіжко розбив секцію забора та інше майно. Підтвердив факт незаконного проникнення обвинуваченого до його домоволодіння, зазначивши, що останній без його дозволу та всупереч його волі потрапив на територію домоволодіння. Потерпілий послідовно описав обставини події, вказавши на відсутність його згоди на перебування обвинуваченого на території домоволодіння
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 20.08.2024 в АДРЕСА_2 , він з ОСОБА_4 працювали в будинку останнього. Малишко вибіг на вулицю, почав кликати на допомогу його, почав кричати, що там чоловік з лопатою, та ОСОБА_6 його вб`є. ОСОБА_6 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та напав на ОСОБА_5 з лопатою, наніс удар в тулуб. ОСОБА_5 зазначив, що силу до ОСОБА_6 не застосовував, спілкувався спокійно. Як ОСОБА_6 заходив в дім не бачив, стверджувати, чи був ОСОБА_6 в будинку не може. Пояснив, що не перший раз був у домоволодінні ОСОБА_4 , про те, що у ОСОБА_4 конфлікт з сусідами не знав. Музиці значення не придав. Жінка ОСОБА_6 провокувала його.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Суд, з`ясувавши обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження і перевіривши їх доказами, приходить до висновку про те, що незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини в скоєні правопорушень, в яких він обвинувачується, що на думку суду є бажанням обвинуваченого уникнути покарання за скоєні кримінальні правопорушення, вина ОСОБА_6 повністю підтверджуються свідченнями потерпілих, свідка, письмовими доказами, і іншими доказами, які досліджено судом під час розгляду кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 2010 року народження надав пояснення по суті обставин викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що він з ОСОБА_5 20.08.2024 перебували в АДРЕСА_2 , в будинку ОСОБА_4 ,Ю де працювали. Після того як ОСОБА_6 проник на території домоволодіння портерпілого ОСОБА_4 , він розпочав знімати на телефон все, що відбувалось. Також пояснив, що бачив як ОСОБА_6 замахувався лопатою на потерпілого ОСОБА_5 , кричав та висловлював погрози.
Суду не було надано суду будь-яких об`єктивних підстав вважати, що допитаний свідок є недоброчесним чи в інший, будь-який, спосіб зацікавлений в результатах розгляду цього кримінального провадження, або перебуває у неприязних стосунках з обвинуваченим, через що може чи бажає оговорити останнього. 
Винуватість ОСОБА_6 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
- витягом з ЄДРДР №12024041440000617 від 13.09.2024 (а.к.п.1);
- заявою про вчинене правопорушення 27.08.2024 (а.к.п.10-12);
- протоколом огляду місця події від 09.10.2024 (а.к.п.39-44);
- протоколом проведення слідчого експеримменту від 09.10.2024 (а.к.п.46-50); 
- протоколом проведення слідчого експеримменту від 09.10.2024 (а.к.п.52-56);
- протоколом огляду інформаційного носія від 10.10.2024 (а.к.п.57-61);
- постановою про визнання речових доказів (а.к.п.62)
- висновком експерта №3195е (а.к.п.68-70);
- висновок експерта №3196е (а.к.п.81-82);
- витягом з ЄДРДР №12024047240000016 від 10.12.2024 (а.к.п.122);
- постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 11.12.2024 (а.к.п.129-130);
- постановою про зміну кваліфікації кримінального діяння від 12.12.2024 (а.к.п.133-135);
Висновком експерта № 3194е від 18.10.2024 (а.с. 68-70) встановлено, що на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , враховуючи відомі обставини справи, дані медичної документації, за даними наданої медичної документації у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 
- різано-рубленої рани з ознаками загоєння - на долонній поверхні дистальної фаланги 1-го пальця правої кисті;
- шести осаджень - на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині (3), на задній поверхні лівого зап?ястку, на тильній поверхні лівої кисті в проекції 5-ї п?ясної кістки, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу;
- осадження - на правій бічній поверхні черевної стінки.
Встановлене тілесне ушкодження у вигляді різано-рубленої рани, могло бути спричинене від однієї механічної дії твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею та загостреним краєм, що діяв в область правої кисті, за механізмом удару.
Тілесні ушкодження у вигляді у вигляді осаджень, могли бути спричинені від не менше двох механічних дій тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею, а частина при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в область тулубу справа та лівої верхньої кінцівки, за механізмом тертя, ковзання.
Виявлені тілесні ушкодження у виді осаджень відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. На підставі: п.2.3.5, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6”.
Виявлені тілесні ушкодження у виді рани на правій кисті відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі: п.2.3.5, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6”.
Судом також за клопотанням учасників переглянуто відеозаписи (а.к.п.63, 190) переглядом яких встановлено, що це є відеозапис подій, які мали місце 20.08.2024 року на території належного йому домоволодіння розташованого АДРЕСА_2 . На початку відеозапису видно як передається пристрій запису свідкові ОСОБА_8 . З лівої сторони від якого на землі знизу знаходиться обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 , між якими йде розмова в ході якої ОСОБА_5 . ОСОБА_6 щоб він заспокоївся на що останній відповідає нецензурною лайкою. Переглядом відеозапису також зафіксовано пошкодження паркану за допомогою лопати (про що не заперечував й обвинувачений під час судового розгляду), висловлення погроз на адресу потерпілого ОСОБА_4 та перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_4 .
Зазначені висновки суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено.
Будь-яких розбіжностей у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.
Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі й права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні.
При цьому суд враховує, що сам обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив обставини свого перебування у будинку, зазначивши, що він спочатку хотів зайти в гараж, який розташований на території домоволодіння, належного потерпілому ОСОБА_4 , потім зайшов до будинку ОСОБА_4 , не роззувався, що суперечить його твердженням щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення та додатково підтверджує обставини, встановлені судом на підставі сукупності доказів у кримінальному провадженні.
Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що під час судового розгляду судом встановлено обставини, які свідчать про конфліктний характер взаємовідносин між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .. При цьому поведінка потерпілого ОСОБА_4 в окремих випадках мала провокативний характер, оскільки останній своїми висловлюваннями, діями та поведінкою створював конфліктні ситуації та спонукав обвинуваченого до відповідної емоційної реакції обвинуваченого ОСОБА_6 , позаяк судом не встановлено, що ініціатором конфлікту 20.08.2024 був потерпілий ОСОБА_4 або потерпілий ОСОБА_5 , який першим почав наносити удари, а обвинувачений в свою чергу наносив удари потерпілому з метою самозахисту.

Дослідивши, та аналізуючи наведені докази, співставляючи їх з іншими доказами дослідженими під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що покази обвинуваченого та потерпілого мають характер логічних, послідовних та таких, що у сукупності з цими та іншими наведеними доказами дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що надані стороною обвинувачення докази є допустимими, належними, достовірними, узгодженими між собою, а сукупність вказаних доказів у їх взаємозв`язку є достатньою для висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України судом не встановлено. 
Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання
При призначенні обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Зокрема, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, конкретні обставини їх вчинення та відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою, яка досягла пенсійного віку, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного та відсутність обставин, що його обтяжують та доходить висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. 
Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання у виді штрафу ближче до мінімального розміру, передбаченого санкцією як ч.2 ст. 125 КК України, так й ч.1 ст. 162 КК України і з подальшим застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України.
На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 надасть можливість сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде, в свою чергу, достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Суд враховує, що у постанові Верхового суду від 19 вересня 2019 року у справі №223/100/17 вказано, що положеннями ч. 3 ст. 72 КК України передбачено, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів не підлягає складанню з іншими видами покарань, проте може бути поглинуте більш суворим видом покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. 
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 – 371, 373, 374, 376, 392 – 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.;
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 коп. 

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Речові докази, а саме: 
-цифровий носій інформації - USB флеш накопичувач об?ємом 32 GB, на якому зберігаються інформація, яка надана представником потерпілого – залишити в матеріалах кримінального провадження (а.к.п. 63);
-USB Флеш-носій Арасег 32GВ із відеозаписом, який надано ОСОБА_4 та на який скопійовано відеозапис подій, які мали місце 20.08.2024 року на території належного йому домоволодіння розташованого АДРЕСА_2 (а.к.п. 190) – залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченимута прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Повний текст вироку складено 24 серпня 2026 року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя                         ОСОБА_1