Справа № 645/6713/25
Провадження № 2/645/445/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року      м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Мартинової О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Кривченко Т.В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник неповнолітнього – ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -
ВСТАНОВИВ:
30.09.2025 року позивачі - ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник неповнолітнього – ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просять визнати таким, що втратив право користування житлом–квартирою АДРЕСА_1 громадянина рф ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 посилалися на те, що вони доводяться один одному донькою та батьком. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_5 народився син - ОСОБА_2 . 14.10.2022 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Відповідач ОСОБА_4 є для позивачів братом та сином. Квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., яка знаходиться у користуванні позивачів на підставі службового ордеру №3738, виданого на підставі рішення виконкому Фрунзенської ради народних депутатів міста Харкова від 28.04.1998 року №101/5 від 04.05.1998 року на склад сім`ї 4 людини: ОСОБА_3 – основний квартиронаймач; ОСОБА_9 – дружина; ОСОБА_4 – син; ОСОБА_6 – донька, а також на підставі Рішення виконавчого комітету Фрунзенської ради у м.Харкові від 24.02.2004 р. №26/6 «Про виключення житлової площі з числа службової Фрунзенського комунального шляхово-експлуатаційного підприємства №9» (КШЕП-9). Цим рішенням квартира АДРЕСА_3 була виключена із числа службової житлової площі КШЕП-9, визнано наймачем квартири ОСОБА_3 . Будинок АДРЕСА_4 належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Харкова. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї), виданої 24.07.2025 року Департаментом реєстрації Харківської міської ради, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 – з 24.12.1998 р.; ОСОБА_10 – інформація щодо дати реєстрації відсутня; ОСОБА_1 – з 24.12.1998 р.; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син ОСОБА_1 ) – з 01.08.2017 р. Фактично в спірній квартирі проживають позивачі – ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_2 . При цьому, позивачі вказали, що з 26 грудня 2009 року відповідач ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає як член сім`ї наймача, так як він виїхав на постійне місце проживання до іншої країни, а саме до Російської Федерації в м. Санкт-Петербург, став громадянином РФ та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначена квартира належить ОСОБА_4 на праві особистої власності. Разом з тим позивачі вказали, що відповідач з 09.01.2019 року по даний час працює головним механіком в ТОВ «Лентеплогаз-монтаж». Крім того, позивачі наголосили, що більше десяти років ОСОБА_4 в Україну не приїзжав, перешкод для його проживанням за місцем реєстрації ніхто не чинив. Наявність реєстрації ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 примушує позивачів нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, які відповідач не сплачує з 2009 року, а також робить не можливою приватизацію спірної квартири. В зв`язку із зазначеним позивачі вимушені звернутися до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 07.10.2025 року позовну заяву залишено без руху, як таку, що подана без додержання вимог, викладених у п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, та позивачам наданий час для усунення недоліків.
10.10.2025 року позивачі усунули недоліки позовної заяви.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 17.10.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 10.11.2025 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 27.01.2026 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Крім того, задоволено заяву позивачів про виклик свідків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила винести заочне рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому відмовилася від допиту свідка ОСОБА_12 .
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, 27.10.2025 року надав до канцелярії суду заяву, якою просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_4 повідомлявся в порядку ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв по суті справи та з процесуальних питань, клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.
Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивачів вважає можливим проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.
В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
14.11.1986 року ОСОБА_3 та ОСОБА_13 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.11.1986 року (а.с.15).
Згідно службового ордеру №3738 від 04.05.1998 року, виданого на підставі рішення виконкому Фрунзенської ради народних депутатів міста Харкова від 28.04.1998 року №101/5, ОСОБА_3 набув право на заняття житлового приміщення в ізольованій двокімнатній квартирі АДРЕСА_6 , на склад сім`ї чотири особи: ОСОБА_9 (дружина), ОСОБА_4 , (син), ОСОБА_6 (донька) (а.с. 7).
На підставі рішення №26/6 виконавчого комітету Фрунзенської районної ради у м.Харкові від 24.02.2004 року «Про виключення житлової площі з числа службової Фрунзенського комунального шляхово-експлуатаційного підприємства №9 (КШЕП-9)» двокімнатна квартира АДРЕСА_6 виключено з числа службової житлової площі КШЕП-9. Визнано наймачем квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 Начальнику КЖЕП-191 укласти договір найму на квартиру АДРЕСА_1 із ОСОБА_3 . До договору найму включити: наймач – ОСОБА_3 ; дружина – ОСОБА_9 ; дочка – ОСОБА_6 ; син – ОСОБА_4 . Договір найму на службове приміщення із гр. ОСОБА_3 вважати припиненим (а.с. 8).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.07.20174 року (а.с.28).
Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України серії ЕКО №558112 (а.с. 29).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21.03.2022 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 16).
14.10.2022 року позивач ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 14.10.2022 року Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №651 (а.с. 27).
Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.07.2025 та з інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 06.10.2025, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 з 24.12.1998 року; ОСОБА_4 інформація про дату реєстрації місця проживання відсутня; ОСОБА_1 з 24.12.1998 року, а також ОСОБА_2 з 01.08.2017 року (а.с.37).
Відповідно до технічного паспорту за станом виготовлення на 09.10.2024 року, на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира розташована у будинку квартирного типу (гуртожитку) на 4 поверсі, має 2 кімнати, житловою площею 27,8 кв.м., загальна площа квартири 43,9 кв.м. (а.с. 10-11).
Також згідно заочного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25.10.2023 року справа №645/4312/23 стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 55906 грн. 67 коп., а також судовий збір у розмірі 671 грн. 00 коп. з кожного (а.с. 30-35).
Допитані у ході судового розгляду у якості свідків ОСОБА_15 , місце проживання: АДРЕСА_7 , та ОСОБА_16 , місце проживання: АДРЕСА_8 , які є сусідами позивачів, кожен окремо пояснили, що відповідач більше 10 років не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 .
З листа №19.5.2/101817-25-вих від 31.12.2025 року Державної прикордонної служби України вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 року по 31.12.2025 року (станом на 09:00) в Базі даних не виявлено. Додатково повідомлено, що відповідно до п.17 Положення інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимочасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 0811.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 №472 (а.с. 53).
Як вбачається з копії «паспорта гражданина российской федерации № НОМЕР_5 , виданого ГУ МВД России по г.Санкт-Петербургу и Ленинградской области 08.12.2019 на имя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зарегистрирован 19.02.2022 года в АДРЕСА_9 , о чем Отделением ОВМ УМВД России по Всеволожскому району Ленинградской области проставлен штамп в паспорте» (а.с.18).
Відповідно до «Свидетельства о постановке на учет физического лица в налоговом органе на территории Российской Федерации серии 60 №001010822, выданного Федеральной налоговой службой 10.08.2010 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , присвоен ИНН 602720726734» (а.с. 19).
Крім того, згідно до «сведения из Единого государственного реестра недвижимости об основных характеристиках и зарегистрированных права на объект недвижимости правообладатель ОСОБА_4 квартиры АДРЕСА_10 » (а.с. 21-22).
Як вбачається зі змісту «справки №1 от 16.07.2025 года ОСОБА_4 действительно работает в ООО «Лентеплогаз-монтаж» в должности главного механика с 09.01.2017 года по настоящее время» (а.с. 23).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.
Положеннями статті 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Як це закріплено вимогами статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Судом не було встановлено поважність причин не використання відповідачем права на проживання за місцем реєстрації.
Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.
Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідача із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 червня 2022 року, прийнятій у справі №161/20415/19, провадження №61-14025св21.
Під час судового розгляду судом установлено, що обставин щодо наявності перешкод для відповідача у його проживанні за місцем реєстрації, а також щодо поважності причин невикористання ним свого права користування спірним жилим приміщенням, судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вказаною вище адресою суду не надано.
Доказів, що підтверджували б той факт, що позивач або треті особи будь-яким чином перешкоджають відповідачу у користуванні спірним жилим приміщенням, матеріали справи не містять.
За правиламист.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування жилим приміщенням не встановлено.
Отже, з огляду на наведені вище норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог, ураховуючи викладені вище обставини та досліджені судом докази, як кожен окремо, так і у їх сукупності, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.2, 4, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник неповнолітнього – ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою – задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням – квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , яка також діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,
Третя особа - Харківська міська рада, код ЄДРПОУ: 04059243, вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7, 2-поверх.

Суддя       О.М. Мартинова