Справа № 713/856/26 
Провадження №2/713/608/26 
РІШЕННЯ 
іменем України

23.07.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «Споживчий центр» Горна В.І. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У позові вказувала, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 30.04.2025 укладено кредитний договір (оферти) №30.04.2025-100002633, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 168 днів. Дата повернення кредиту (виплати) кредиту - 14.10.2025; процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (плата за надання кредиту) – 5% від суми кредиту та дорівнює 150,00 грн. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 9 090,00 грн, з яких: тіло кредиту – 3 000,00 грн; проценти – 3 990,00 грн; комісія – 150,00 грн, додаткова комісія – 450,00 грн; неустойка – 1 500,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий Центр».
Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №30.04.2025-100002633 від 30.04.2025 у розмірі 9 090,00 грн та судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, бувши повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином. У позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
У наданій відповіді на відзив на позов представник позивача Ларіонов К.О. зазначив, що відповідачка не надала доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову. Ними ж надано належні та допустимі докази, які підтверджують позовні вимоги.
Просив позов задовольнити повністю.
У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання представник відповідачки адвокат Клим В.Г. надав до канцелярії суду заяву, у якій просив справу розглядати за їх з відповідачкою відсутності та відмовити у задоволенні позову.
У наданому у встановлений судом строк відзиві на позов відповідачка зазначила, що будь яких договорів з позивачем не укладала та коштів від позивача не отримувала. 
Орієнтовно 30.04.2025 на її мобільний номер зателефонувала невідома особа назвавшись співробітником компанії «Київстар», яка зазначила, що у неї давня сім карта і її треба обміняти. На це погодилася і їй сказали продиктувати цифри, які прийдуть на її номер у виді смс повідомлення, що і зробила. Після цього ніхто більше не телефонував. А після отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, 16.04.2026 звернулася з цього приводу в поліцію.
Матеріали справи не містять доказів отримання нею кредитних коштів від позивача у сумі 3 000,00 грн. У неї не було у користуванні платіжної картки № НОМЕР_1 .
Просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.
У наданому запереченні на відповідь на відзив на позов зазначила, що ніяких договорів не підписувала та коштів від позивача не отримувала. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження позовних вимог.
Просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 09.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначеного судовий розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 07.05.2026 за клопотанням представників сторін витребувано від АТ «ПУМБ», юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4 інформацію: чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.04.2025 та протягом наступних за цим днем 5 календарних днів; про прізвище, ім`я, по батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану АТ «ПУМБ», на яку були 30.04.2025 перераховані грошові кошти в сумі 3 000,00 грн.
На виконання ухвали суду листом №КНО-07.8.5/8475 БТ від 15.05.2026 АТ «ПУМБ» повідомив суд, що емітентом і власником карток з ВІN № НОМЕР_3 є ПуАТ «КБ «Акордбанк».
Ухвалою суду від 28.05.2026 за клопотанням представника відповідачки адвоката Клима В.Г. витребувано від ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», юридична адреса: 04136, м. Київ, вул. Стеценка, 6, інформацію: чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.04.2025 та протягом наступних за цим днем 5 календарних днів; про прізвище, ім`я, по батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», на яку були 30.04.2025 перераховані грошові кошти в сумі 3 000,00 грн.
Ухвала виконана 11.06.2026.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Споживчий центр» задоволенню не підлягає з таких підстав.
На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази:
копію кредитного договору №30.04.2025-100002633, укладеного 30.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит на таких умовах: дата надання/видачі кредиту – 30.04.2025; сума кредиту – 3 000,00 грн; строк, на який надається кредит - 168 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 14.10.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту – 5% від суми кредиту та дорівнює 150,00 грн.; неустойка – 45,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням одноразового ідентифікатора Е538;
довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №30.04.2025-100002633 від 30.04.2025, згідно якої – заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становила 9 090,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – основний борг; 3 990,00 грн – проценти (за період з 30.04.2025); 150,00 грн – комісія за надання; 450,00 грн – комісія за обслуговування; 1 500,00 грн – неустойка;
лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0603 від 06.03.2026, яким повідомлено ТОВ «Споживчий центр», що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну карту: 30.04.2025 о 19:46:16 на суму 3 000,00 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції 727140482, призначення платежу – видача за договором кредиту №30.04.2025-100002633.
Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення кредитора - ТОВ «Споживчий центр» з даним позовом до суду.
На підтвердження заперечень проти позовних вимог представником відповідачки надано суду докази:
копію талону-повідомлення Єдиного обліку №4960 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.04.2026, яким ОСОБА_1 повідомлено, що: 16.04.2026 року до Вижницького PBП із заявою звернулась громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , пенсіонер про те, що 30.04.2025 невідома особа шахрайським шляхом дізнавшись її персональні дані через ТОВ «Споживчий центр» здійснила оформлення кредитного договору на суму 3 000,00 грн. Відповідно до зазначеного договору 30.04.2025-10000263361 було здійснено переказ коштів на номер картки № НОМЕР_4 . Заява зареєстрована в ІТС (Журналі Єдиного обліку) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області за №4960;
копію листа Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області №41609-2026 від 27.04.2026, яким ОСОБА_1 повідомлено, що викладені у її зверненні відомості зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі у ІПНП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області від 16.04.2026 №4960. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, натоміть наявні ознаки адміністративного правопорушення, a тому у разі встановлення невідомої особи, яка вчинила дане правопорушення, буде притягнуто до ст.51 КУпАП;
копію виписки по карті АТ КБ «ПриватБанк» №RCIK1LR1GM7DDOV від 28.04.2026, згідно якої – на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито карту № НОМЕР_5 , у період 30.04.2025-01.05.2025 відсутні операції по даній карті.
З витребуваної судом інформації з ПАТ «КБ «Акордбанк» №БТ-4060-01120301-2026 від 11.06.2026 встановлено, що зазначена в ухвалі банківська картка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) не належить. Зазначена особа не є клієнтом Банку. 
Банківська картка № НОМЕР_1 випущена на ім`я ОСОБА_2 та на яку 30.04.2025 до 05.05.2025 були перераховані грошові кошти в сумі 3 000,00 грн.
Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права.
За положеннями ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054, ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч.3, ч.6, ч.8 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п.1 ст.13 ЗУ «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно з положень ст.13 ЗУ «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.
Згідно з ст.ст.16, 17, 18 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.
Форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.
Документ на переказ може бути паперовим або електронним. Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України.
Електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України.
Згідно ст.ст.20, 22, 25 Закону ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.
Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів:
1) платіжне доручення;
2) платіжна вимога-доручення;
3) розрахунковий чек;
4) платіжна вимога;
5) меморіальний ордер.
Для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України.
Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:
- у матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені ст.ст.22, 25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідачки, а також те, що такий переказ є завершеним;
- на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачці, позивачем не надано належності картки з номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;
- у АТ «КБ «Акордбанк» на ім`я відповідачки ОСОБА_1 не емітовано карту № НОМЕР_1 , її власником є ОСОБА_2 ;
- довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором складена «Уповноваженим співробітником ТОВ «Споживчий центр» Іриною Латіною, однак доказів того, хто саме її уповноважував і на підставі яких документів у неї виникли повноваження на її складання представник позивача до позову не надав, а тому вона є недопустимим доказом та недостовірним доказом, оскільки інформація у цій довідці повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони – позивача, то дана довідка є недостовірним доказом;
- надані представником позивача документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Споживчий центр» коштів в сумі 3 000,00 грн на картковий рахунок, який належить саме ОСОБА_1 .
Отже, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором і первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів ОСОБА_1 за кредитним договором №30.04.2025-100002633 від 30.04.2025 позивач не надав, що є його процесуальним обов`язком у даній категорії справ.
За таких обставин, позивачем не виконано встановленого ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язку доводити належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачці на її рахунок.
Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №30.04.2025-100002633 від 30.04.2025 у сумі 9 090,00 грн необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, Суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №30.04.2025-100002633 від 30.04.2025 у розмірі 9 090,00 грн (дев`ять тисяч дев`яносто гривень 00 коп) – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», юридична адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК