Справа № 190/1018/26
Провадження №2/190/800/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року  м.П”ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,
за участю секретаря Гук С.Р.,
прокурора Мовчан Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовною заявою Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

Жовтоводська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення.
В обгрунутвання заявлених вимог зазначили, що 22.07.2025 року вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України за фактом нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_2 та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в 1 рік та 6 місяців..
Вказаним вироком встановлено, що згідно висновку експерта № 75 «Е»/124 від 12.10.2023 року у ОСОБА_2 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкові травми, забою головного мозку 2 ступеня, субдурального крововиливу праворуч, субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому лобної, тім`яної, скроневої кісток склепіння черепу праворуч до пірамідної кістки, забійних ран голови, гостроїнейросенсорної приглухуватості переважно на праве вухо які могли виникнути від неодноразової (не менш ніж 2-ої разової) дії твердого, тупого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею, вірогідніше за все, продовгуватої форми в ділянці контакту могли виникнути в строк, та можливо, при обставинах, що викладені в постанові, тобто 26.08.2023 року та в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм як небезпечні для життя. Нейросенсорна приглухуватість виникла внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепу праворуч. 
Отже, в результаті протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим останній перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР з 26.08.2023 по 12.09.2023, а саме 17 ліжко-днів.
У зв`язку з вищевикладеним, просять стягнути з відповідача  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави в особі позивача Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 28141,80 грн., які зарахувати до Державного бюджету України. Крім того стягнути, на користь Криворізької міської територіальної громади в особі позивача Криворізької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 в сумі 1090,41 грн., які зарахувати до місцевого бюджету Криворізької міської територіальної громади.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач  ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, від представника відповідача до суду надійшла заява з проханням справу розглядати за їх відсутності, позов не визнають, у його задоволенні просять відмовити. Крім того, від відповідача та його представника до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги вважають необґрунтованими, посилаючись на те, що позивачі Національна служба здоров`я України та Криворізька міська рада не були залучені як потерпілі по кримінальному провадженню, а тому не мають підстав виступати як позивачі. Крім того, в ході судового розгляду ОСОБА_1 відшкодував ОСОБА_2 матеріальні збитки на лікування в розмірі 186 000 грн, що підтверджується розпискою про відшкодування збитків, а тому ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те масе правопорушення.Крім того, вважають, що позивачами не підтверджено належним чином суми спричинених збитків/а.с.35-36/.
Третя особа комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки до суду не повідомили.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що 26.08.2023 року приблизно о 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 , на власному автомобілі марки Volkswagen, разом із ОСОБА_5 , приїхав до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де до них з двору на вулицю вийшов ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 з ОСОБА_2 почали розмову з приводу бійки, яка була між ними напередодні.
Цього ж дня, тобто 26.08.2023 року о 12 год. 00 хв. під час розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, раптово виник злочинний намір на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Реалізуючи свій злочинний намір направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 взяв з автомобіля до рук заздалегідь приготовану дерев`яну биту, а саме до правої руки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, без попереджень, знаходячись навпроти двору вказаного домоволодіння, стоячи у положенні обличчям до обличчя, умисно наніс ОСОБА_2 , два удари дерев`яною битою в тім`яну та лобну ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно – мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеня, субдурального крововиливу праворуч, субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому лобної, тімяної, скроневої кісток склепіння черепу праворуч до пірамідної кістки, забійних ран голови, гострої нейросенсорної приглухуватості переважно на праве вухо.
В результаті протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим останній перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР з 26.08.2023 по 12.09.2023, а саме 17 ліжко-днів.
Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_1  звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку ОДИН рік ШІСТЬ місяців. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1  наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно копії листа комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР №36-к від 01.04.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікування у нейрохірургічному відділенні КП «Криворізька МКЛ №2» КМР з 26.08.2023 року по 12.09.2023 рік.
Відповідно до копії Договору №1697-У123-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, який укладений між в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР та Національною службою здоров`я України, відповідно до умов договору надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплаччуваитми тапкі послуги відповідно до встановленого тарифута коригувальних коефіцієнтів (п.8 Договору). За відповідною програмою було проведене лікування ОСОБА_2 . 
Згідно з копією довідки-калькуляції відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння №1/1 від 26.03.2026 року, виданої Куманальним підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 Криворізької міської ради сума витрачених коштів лікарнею на лікування ОСОБА_2 з 26.08.2023 ро 12.09.2023 року за серпень 2023 року склала 8297,94 грн., з яких: 284,95 грн. – сума фактичних витрат на лікування потерпілого, що підлягає відшкодуванню до місцевого бюджету; 8012,99 грн. – сума фактичних витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, що підлягає відшкодуванню до Державного бюджету (НСЗУ).
Згідно з копією довідки-калькуляції відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння №1/2 від 26.03.2026 року виданої Куманальним підприємством «криворізька міська клінічна лікарня № 2 Криворізької міської ради сума витрачених коштів лікарнею на лікування ОСОБА_2 з 26.08.2023 по 12.09.2023 року за вересень 2023 року склала 20934,28 грн., з яких: 805,46 грн. – сума фактичних витрат на лікування потерпілого, що підлягає відшкодуванню до місцевого бюджету; 20128,81 грн. – сума фактичних витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, що підлягає відшкодуванню до Державного бюджету (НСЗУ).
Відповідно до копії листа Національної служби здоров`я України №9273/2-17-26 від 10.04.2026 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР з 26.08.2023 по 12.09.2023 року. Загальна сума витрат на лікування потерпілого склала 29232,21 грн., з яких: за рахунок коштів НСЗУ – 28141,80 грн., за рахунок коштів місцевого бюджету – 1090,41 грн. НСЗУ не вживалися та не вживатимуться захожи претензійно-позовного характеру, спрямовані на стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 . Не заперечують проти звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень. 
Згіднокопії листа виконавчого комітету Криворізької міської ради №4562-26 від 21.04.2026 року КНП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР фінансується з державного бюджету за рахунок коштів Націагннальної служби здоров`я України та місцевого бюджету. Витрати на стаціонарне лікування потертіорго ОСОБА_2 від злочину склали 29232,21 грн., у т.ч. за рахунок коштів місцевого бюджету – 1090,41 грн., за рахунок коштів НСЗУ – 28141,80 грн. 
Відповідно до копії розписки, наданої ОСОБА_2 , останній отримав від ОСОБА_1 грошову компенсацію за отримані тілесні ушкодження у розмірі 186 000 грн., будь-яких матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_1 не має/а.с.37/.
Перевіряючи правомірність звернення прокуратури до суду із позовом в інтересах Національної служби здоров`я, Криворізької міської ради суд дійшов наступних висновків.
Так, п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру покладаються функції, зокрема представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17 та від 08.02.2019 №915/20/18).
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести, крім наведеного, підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду.
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18, від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Так, Жовтоводська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулася до Національної служби здоров`я України з запитом, в якому, з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, керуючись ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» просила надати до Жовтоводської окружної прокуратури інформацію про вжиті заходи щодо стягнення до бюджету витрат, понесених установою на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , причини невжиття таких заходів та чи будуть вживатися такі заходи, в тому числі в судовому порядку, в майбутньому.
Листом від 10.04.2026 року Національна служба здоров`я України повідомила Жовтоводську окружну прокуратуру Дніпропетровської області про те, що НЗСУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень та готова до співпраці, в межах повноважень.
Крім того, Жовтоводська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулася до виконкому Криворізької міської ради з запитом, в якому, з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, керуючись ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», просила надати до Жовтоводської окружної прокуратури інформацію про вжиті заходи щодо стягнення до бюджету витрат, понесених установою на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , причини невжиття таких заходів та чи будуть вживатися такі заходи, в тому числі в судовому порядку, в майбутньому, на що отримали листа № 2871/12 від 06.04.2026 року, згідно якого останні повідомили, щоне заперечують щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Отже, суд приходить до висновку, що Жовтоводською окружною прокуратурою Дніпропетровської області, в особі її керівника, дотримані підстави для представництва інтересів держави в особі, зокрема, Національної служби здоров`я України та Криворізької міської ради з приводу стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину.
Тобто, прокурор дотримався передбачених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» вимог щодо обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у суді у цій справі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Частиною 2 ст. 1191 ЦК України визначено, що Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Частиною 3 ст. 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Тобто, наведена правова норма закріпляє обов`язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Таким чином, законодавством наділяється такий заклад правом зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 06.07.1993.
Цим Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Згідно з п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Матеріалами справи доведено, що потерпілий від кримінального правопорушення ОСОБА_2 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР.
Встановлено, що джерелами фінансування КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР є зокрема кошти державного та місцевого бюджетів; власні надходження підприємства, тому суд приходить до висновку, що на лікування потерпілого ОСОБА_2 були витрачені кошти місцевого бюджету, розпорядником яких є Криворізька міська рада, та кошти Державного бюджету України, розпорядником яких, у даному випадку, є Національна служба здоров`я України.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки Національною службою здоров`я України та Криворізькою міською радою були понесені витрати на лікування потерпілого ОСОБА_2 , тому вимоги позивача про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому суд не приймає до уваги, надану відповідачем розписку про відшкодування ним ОСОБА_2 грошової компенсації за отриманні тілеснеі ушкодження, оскільки предметом спору є відшкодування витрат понесених Національною службою здоров`я України та Криворізькою міською радою на лікування потерпілого ОСОБА_2 , а не на відшкодування витрат понесених ОСОБА_2 .. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Позов Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення– задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (Отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код ЄДРПОУ: 37993783, р/р UA978999980313080115000026011, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.)) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , в сумі 28141 (двадцять вісім тисяч сто сорок одну) грн. 80 коп., які зарахувати до Державного бюджету України.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Криворізької міської територіальної громади в особі позивача Криворізької міської ради (Отримувач: ГУК у Дн-кій обл/м.Кривий Ріг/24060300, код ЄДРПОУ: 37988155, р/р UA678999980314080544000004645, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.)) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 1090 грн. (одна тисяча дев`яносто) грн. 41 коп., які зарахувати до місцевого бюджету Криворізької міської територіальної громади.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь на користь держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн..
Рішенняможе бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачіапеляційноїскарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 13 липня 20206 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса