Справа № 636/4405/26 
Провадження 2/636/3504/26
РІШЕННЯ
Іменем України

26.06.2026 м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Грошової Н.М. 
за участю:
секретаря судового засідання – Марченко К.В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Русанова Г.В., 
відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

04.05.2026 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшов позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2026, про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду та до досягнення повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що з 19.11.2019 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 27.11.2025. У шлюбі народився син –  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Вказує, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем з осені 2025 року, витрати на утримання сина, його розвиток, тощо, вона несе майже самотужки.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2026 справу передано на розгляд судді Грошовій Н.М.
Ухвалою судді від 12.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.
13.05.2026 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 18.06.2026 відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який надійшов до суду 13.05.2026, повернуто відповідачу без розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Русанов Г.В. в судовому засіданні підтримав позицію позивача, звернув увагу суду на те, що дійсно відповідач має неповнолітнього вина від попереднього шлюбу, однак 06.07.2012 ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір про припинення права на аліменти на дитину.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 18.06.2026 зазначав, що на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2010 р.н., та зазначав про свою незгоду з розміром аліментів, які заявлені позивачем. В судовому засіданні 26.06.2026 відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до актового запису про народження № 17 від 23.02.2022, який виконано Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.02.022).
З 19.11.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 27.11.2025.
Сторони проживають окремо, син проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Сторони не домовилися про добровільну сплату аліментів на утримання сина.
Також судом встановлено, що відповідач має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому 06.07.2012 ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір про припинення права на аліменти на дитину, який зареєстровано в реєстрі за № 625.
Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, чи будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини.
Крім того, відповідач позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнав та не заперечував щодо їх задоволення.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Нормами статті 141 СК України визначено, що мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Тобто, встановлено принцип рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей.
При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд перевіривши обставини, обумовлені статтею 182 СК України, бере до уваги те, що обов`язок утримувати малолітньої дитини мають нести однаково як батько, так і мати дитини та з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає, що розмір частки аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки має становити частину від заробітку (доходу)відповідача, але не менше ніж 50 % прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів.
Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 206, 258-259, 263- 265, 279 ЦПК України, 
у х в а л и в :

Позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду 04.05.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в сумі 1331 (одну тисячу триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Представник позивача: адвокат Русанов Геннадій Вікторович, адреса: вул. Перемоги, 34, м. Чугуїв, Чугуївський район, Харківська область;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аадреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 . 
Повний текст рішення складено 07.07.2026.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова