ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/6361/26

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року в адміністративній справі №160/6361/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про непридатність позивача до військової служби;
- зобов`язати відповідача внести відповідні відомості до зазначеного Реєстру з виключенням позивача з військового обліку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протиправно перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого подав заяву про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з метою приведення у відповідність відомостей реєстру до відомостей зазначених у його військово-обліковому документі, оскільки за результатами медичних оглядів був визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, що підтверджується відповідними медичними документами .
Позивач має хронічне захворювання ендокринної системи — аутоімунний тиреоїдит, що спричинив гіпотиреоз важкої форми, який потребує постійної гормональної терапії та медичного нагляду, що відповідно до Розкладу хвороб є підставою визнання особи непридатною до військової служби.
З метою внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач звернувся до відповідача із заявою, яка була отримана останнім, однак жодного рішення за результатами її розгляду прийнято не було, відповіді позивачу не надано, а відомості до Реєстру не внесено. Представником позивача було направлено адвокатський запит щодо стану розгляду заяви, проте відповідач також не надав відповіді, що, на думку позивача, свідчить про триваючу протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що фактично суд самостійно оцінив медичні документи та визначив їх юридичні наслідки, чим підмінив спеціально уповноважений орган. Під час розгляду справи позивач посилався виключно на окремі медичні документи та висновки щодо тимчасової непридатності, формуючи у суду уявлення про наявність безумовних підстав для внесення до Реєстру відомостей про непридатність. Разом із тим позивач не повідомив суд про існування чинної постанови ВЛК від 2021 року, відповідно до якої його було визнано придатним до військової служби. Вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки саме рішення ВЛК є визначальним юридичним фактом для: ведення військового обліку; формування даних Реєстру; визначення військово-облікового статусу особи. 
Позивач, будучи безпосереднім учасником проходження військово-лікарської експертизи, не міг не знати про існування відповідної постанови ВЛК.
03 липня 2026 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що предметом позову не є самостійне встановлення судом медичного діагнозу або ступеня придатності, а виключно бездіяльність ТЦК у частині відображення/невідображення у Реєстрі відомостей про непридатність. Суд І інстанції не визначав медичну придатність самостійно, а перевіряв, чи мав орган ведення Реєстру обов`язок відобразити вже існуючий належний медичний/військово-обліковий результат 2019 року.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується його військово-обліковими документами .
З матеріалів справи вбачається, що у 2017 році позивача рішенням призовної комісії було визнано тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я, а у 2019 році - непридатним до військової служби за станом здоров`я, про що наявні відповідні записи у військово-облікових документах позивача .
Судом також встановлено, що стан здоров`я позивача характеризується наявністю хронічного захворювання ендокринної системи — аутоімунного тиреоїдиту, що призвів до розвитку гіпотиреозу, який має прогресуючий характер та потребує постійної гормональної терапії, що підтверджується наданими медичними документами, зокрема консультативними висновками спеціалістів та випискою із медичної карти стаціонарного хворого.
Відповідно до наданих доказів, у позивача діагностовано гіпотиреоз важкої форми, що перебуває у стадії декомпенсації, а також встановлено необхідність постійного прийому гормонозамісної терапії, що свідчить про стійке порушення функції щитоподібної залози та неможливість компенсації захворювання без медикаментозного лікування. Крім того, у позивача наявні супутні хронічні захворювання, зокрема захворювання травної системи, що також підтверджується медичними висновками, наявними у матеріалах справи .
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у позивача тяжкого хронічного захворювання ендокринної системи, яке відповідно до Розкладу хвороб, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402, є підставою для визнання особи непридатною до військової служби .
Разом з тим, судом встановлено, що відомості про непридатність позивача до військової служби відсутні або некоректно відображаються у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також в електронному сервісі «Резерв+» .
З метою усунення зазначених розбіжностей позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.02.2026 про внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та забезпечення їх коректного відображення. Зазначена заява була отримана відповідачем 23.02.2026, що підтверджується матеріалами справи, однак відповідач не розглянув її по суті, жодного рішення не прийняв та відомості до Реєстру не вніс. Повторно, представником позивача було направлено адвокатський запит з метою з`ясування стану розгляду поданої заяви, проте, вказаний запит також не було розглянуто відповідачем.
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення актуальних відомостей про непридатність до військової служби до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також невжиття заходів щодо їх актуалізації та коректного відображення в електронному сервісі «Резерв+», позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів . 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з частинами 1, 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає:
підготовку громадян до військової служби;
приписку до призовних дільниць;
прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;
проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі;
проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону №2232-ХІІ, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч.1 ст.34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання частини 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.
Військовий облік полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16.03.2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є:
1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;
2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період;
3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин 8, 9 статті 5 Закону №1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних, при цьому, до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:
1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Cлід зазначити, що відповідно до вимог п.п. 68-69 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, 
У мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.
особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 17.06.2021 № 3/75 позивач був визнаний придатним до проходження військової служби. 
Слід зазначити, що довідка ВЛК від 17.06.2021 № 3/75 є рішенням спеціального колегіального органу - військово-лікарської комісії, прийнятим у межах наданих їй повноважень. Усі постанови ВЛК є обов`язковими для виконання посадовими особами ТЦК та СП.
Оскільки вказана довідка ВЛК від 17.06.2021 № 3/75 у встановленому законом порядку (штатною ВЛК вищого рівня/ЦВЛК або в судовому порядку) не скасовувалася, не визнавалася недійсною та не змінювалася, вона є правомірною, чинною та обов`язковою для відповідача.
Крім того, провівши у 2021 році медичний огляд позивача за наслідокм чого оформлено довідку № 3/75, відповідач не може надалі ігнорувати дійсний документ та правовий стан особи-позивача, який цим документом було встановлено.
Водночас, невідображення або викривлення відомостей довідки ВЛК від 17.06.2021 № 3/75 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів свідчить про неналежне виконання Відповідачем обов`язку щодо актуалізації бази даних Реєстру, що призводить до порушення прав та законних інтересів Позивача.
Колегія суддів зазначає, що прийняття у 2021 році нової постанови ВЛК (довідка від 17.06.2021 № 3/75) за наслідками чергового медичного огляду позивача поглинає дію будь-яких попередніх висновків ВЛК, у тому числі виданих у 2019 році. Кожна наступна постанова ВЛК, прийнята у встановленому законом порядку, скасовує за своєю суттю дію попередньої висновку щодо стану придатності особи до військової служби.
Отже, довідка ВЛК від 17.06.2021 № 3/75 має перевагу над довідкою ВЛК, яка була видана у 2019 році.
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року в адміністративній справі №160/6361/26 - скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко