Справа № 420/14064/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 травня 2026 року надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому позивач просить:
- визнати бездіяльність відповідача стосовно не виплати пенсії Позивачці на визначений позивачкою банківський рахунок з 07.10.2009 року протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснювати виплату поточної пенсії та недоотриманої пенсії з 07.10.2009 року на вказаний нею банківський рахунок, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позиція позивачки обґрунтовується наступним
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з метою поновлення виплати пенсії нею було відкрито поточний банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк». 
Представник позивачки направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нотаріально засвідчену та апостильовану заяву про поновлення виплати пенсії на вказаний банківський рахунок, долучивши довіреність та свідоцтво про перебування особи в живих. 
Однак, листом від 03.03.2026 року №4481-1706/М-02/8-2100/26 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії, мотивуючи це необхідністю особистого звернення позивачки до органу Пенсійного фонду України. 
Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки чинне законодавство не встановлює обов`язку щодо виключно особистого подання заяви пенсіонером та передбачає можливість реалізації права на пенсійне забезпечення через уповноваженого представника. Вважаючи відмову безпідставною та такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Позиція відповідача обґрунтовується наступним
Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області заперечує проти позовних вимог, стверджуючи, що позивачка не дотрималася встановленої законом процедури поновлення виплати пенсії. 
Відповідач зазначає, що згідно з Порядком №1596, для виплати пенсії через поточний рахунок в банку (№UA313257960000026208509875668), заява має подаватися отримувачем особисто до органу ПФУ, через вебпортал з використанням КЕП або через установу банку. Оскільки позивачка, на думку відповідача, не подала заяву у спосіб, визначений цим Порядком, а її звернення через представника не відповідає нормативним вимогам, підстави для поновлення виплат на вказаний рахунок відсутні.
Крім того, відповідач посилається на те, що позивачка проживає за кордоном, і заперечує право на індексацію та компенсацію втрати частини доходів, вважаючи, що для цього немає законних підстав, оскільки відмова в поновленні виплат, на їхню думку, є правомірною.
Процесуальні дії та клопотання учасників справи
Ухвалою суду від 20 травня 2026 року позов залишено без руху.
Заявою від 26.05.2026 року позивачка усунула недоліки та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.
15 червня 2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву із додатками.
Станом на 17 липня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивача та відповідача, суд встановив наступні факти та обставини.
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 540/7561/21 відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву позивачки про поновлення виплати пенсії.
21.01.2026 року представник позивачки звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії на відкритий в АТ «Ощадбанк» рахунок № НОМЕР_1 , додавши довіреність та свідоцтво про перебування позивачки в живих.
Листом від 03.03.2026 № 4481-1706/М-02/8-2100/26 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії, пославшись на недотримання позивачкою вимоги щодо особистого звернення.
Вважаючи таку відмову протиправною, Позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Джерела права та висновки суду
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно преамбули Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Згідно ч.1 ст.8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за “принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно з ч.1 ст.46 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно з ч.1 ст.49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року із Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” були виключені норми п.2 ч.1 ст.49 та друге речення ст.51, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, внаслідок чого Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не містить жодної норми, яка б скасовувала право пенсіонера на отримання ним пенсії в результаті того, що він проживає не в Україні.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.
Згідно з п.6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Відповідно до п.п.8-9 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Згідно з п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).
З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2026 року представником позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області було направлено звернення щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на її поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», до якого було додано заяву позивачки з усіма необхідними документами, зокрема довіреністю та свідоцтвом про перебування особи в живих.
Як встановлено судом, відмовляючи у поновленні та виплаті позивачці пенсії на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відповідач посилається на те, що звернення представника позивачки щодо перерахування коштів на вказаний банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» надане з порушенням норм пункту 10 Порядку № 1596, у зв`язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування пенсійних виплат на цей рахунок.
Слід зазначити, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.
В даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним наголосити, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.
Також суд зазначає, що наведені норми Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596, звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що має вищу юридичну силу.
Таким чином, в контексті спірних правовідносин, що виникли у цій справі, суд враховує, що спірним у цій справі питанням перш за все є форма та зміст заяви, а також правомірність дій відповідача, вчинених ним за наслідками її розгляду.
Так, Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020.
Таким чином, суд зазначає, що зміст поданої позивачем заяви є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника.
Враховуючи зазначене суд вказує, що доступ до соціальних прав, зокрема права на отримання пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
Суд також зауважує, що Конституція України містить кілька статей, які прямо або опосередковано тлумачать поняття гідності людини та її важливість для українського суспільства. Зокрема, стаття 3 Основного Закону передбачає, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вказані положення, на думку Суду чітко проголошують, що гідність людини є фундаментальною цінністю, захист якої є одним з основних завдань держави. Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах Зазначене підкреслює рівність усіх людей у їхній гідності, незалежно від будь-яких інших ознак. Крім того статтею 28 Основного Закону прямо заборонено будь-які дії, які можуть принизити людську гідність і встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.
За таких обставин суд дійшов висновку, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на визначений нею банківський рахунок є протиправною.
Разом із тим, вирішуючи питання щодо періоду, за який підлягають виплаті суми пенсії, суд враховує, що позивачка просить здійснити їх виплату, починаючи з 07.10.2009 року. Водночас матеріалами справи встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 540/7561/21 було визнано протиправним рішення відповідача про відмову у поновленні виплати пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивачки з урахуванням висновків суду.
Після набрання законної сили зазначеною постановою відповідач був зобов`язаний діяти відповідно до її вимог, однак належного розгляду заяви та фактичного поновлення виплати пенсії не забезпечив, а після повторного звернення позивачки знову відмовив у поновленні виплати пенсії.
Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд виходить із того, що саме з моменту набрання законної сили постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 відповідач достеменно знав про неправомірність своєї попередньої відмови та був зобов`язаний усунути допущене порушення. Незважаючи на це, відповідач своїх обов`язків не виконав, що призвело до подальшого порушення права позивачки на пенсійне забезпечення.
За таких обставин суд вважає, що ефективним та співмірним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії та належних до неї сум саме з 05.07.2022 року. Підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пенсії за період з 07.10.2009 року по 04.07.2022 року суд не вбачає, оскільки такий спосіб захисту не відповідає встановленим у справі обставинам та виходить за межі наслідків порушення, підтвердженого судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивачки з боку відповідача є належним та достатнім у даному випадку.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивачки в сумі 1064 грн. 96 коп. підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком та здійснити виплату всіх сум пенсії, нарахованих за період з 05.07.2022 року, шляхом їх зарахування на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», з урахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 1064 грн. 96 коп. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області (вул. Валентини Крицак, буд. 6, м. Херсон, 73036, код ЄДРПОУ 21295057).

Суддя С.О. Cтефанов